ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2021 Справа № 905/2159/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Фізичної особи - підприємця Конова Артема Олександровича, м.Мирноград, Донецька область

до відповідача: Житлово-комунального відділу Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ, Донецька область

про стягнення 207680,54грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, фізична особа-підприємець Конов Артем Олександрович, м.Мирноград, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Житлово-комунального відділу Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ, Донецька область про стягнення 207680,54грн., з яких: 199909,00грн. - основний борг, 4412,41грн. - інфляційні втрати, 3359,13грн. - 3% річних.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовуються невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на надання послуг №67 від 02.03.2020 в частині оплати вартості наданих позивачем послуг.

Ухвалою від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 26.01.2021.

У судове засідання 26.01.2021 представники сторін не з`явилися; про місце, час та дату судового засідання сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, згідно яких ухвала про відкриття провадження у справі отримана адресатами 04.01.2021.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, а саме до 19.01.2021 включно) не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні та будь-яких заяв (клопотань) щодо продовження або поновлення процесуальних строків, в тому числі на подання відзиву, до суду не надходило.

Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від сторін про відкладення розгляду справи чи надання додаткових документів не заявлено.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил частини 9 статті 165, статті 202 ГПК України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 між Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області (замовник, позивач) та фізичною особою-підприємцем Коновим Артемом Олександровичем (виконавець, відповідач) укладений договір на надання послуг №67, згідно з пунктом 1.1. якого виконавець зобов`язується в 2020 році виконати послуги з видалення сухостійних та аварійних дерев: обрізання сухих гілок та сучків частинами з живих дерев на території міста Покровська Донецької області (код ДК 021:2015 - 77211300-5 Послуги з видалення дерев), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги.

Загальна сума договору складає 199909,00грн. без ПДВ. Ціна договору може бути зміненою у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок (пункти 3.1., 3.2. договору).

За умовами пункту 4.1. договору розрахунок по договору проводиться за фактом виконання послуг, після надання виконавцем акту виконаних послуг форми КБ-2в, згідно платіжного доручення замовника на розрахунковий рахунок виконавця, але не пізніше 31.12.2020 року. До акту виконаних робіт додається відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат (виходячи з структури підприємства), розрахунок коштів на покриття адміністративних витрат підприємства (пункт 4.2. договору).

Згідно з пунктом 5.1. договору, місце надання послуг - м.Покровськ, Донецька область (згідно технічного завдання).

Відповідно до підпунктів 6.1.1., 6.1.2. пункту 6.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги, Приймати надані послуги згідно акту прийому-передачі виконаних робіт по формі КБ-2в.

Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (підпункт 6.4.3. пункту 6.4. договору).

Згідно із пунктом 7.2. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення його печатками сторін і діє до 31.12.2020 (пункт 10.1. договору).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (пункт 11.1. договору).

Договір підписано виконавцем та представником замовника, підписи скріплені печатками.

Доказів розірвання договору, визнання договору чи його окремих положень недійсними, суду не надано.

За твердженнями позивача на виконання своїх зобов`язань за договором від 02.03.2020 №67 протягом дії договору він надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 199909,00грн., в підтвердження чого суду наданий акт №1 приймання виконаних робіт за травень 2020 року (форма КБ-2в). Також позивачем до матеріалів позовної заяви долучено, зокрема, копії таких документів, як договірна ціна на послуги, що здійснюються в 2020 році, локальний кошторис на роботи №2-1-1 на послуги з видалення сухостійних та аварійних дерев: обрізання сухих гілок та сучків частинами з живих дерев на території міста Покровська Донецької області, відомість ресурсів до об`єктного кошторису №2-1, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до Житлово-комунального відділу Покровської міської ради Донецької області з вимого №3 від 24.11.2020 перерахувати протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги заборгованість в сумі 199909,00грн. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Листом №02-28/726 від 02.12.2020 «Про надання інформації за адвокатським запитом» Управлінням Державної казначейської служби України у м.Покровську Донецької області повідомлено, що платіжне доручення за договором від 02.03.2020 №67 до Управління не надавалося.

Таким чином, позивач вказує на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства та умов договору, свої зобов`язання з оплати отриманих послуг не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість в сумі 199909,00грн.

Вказане стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 207680,54грн., в тому числі 199909,00грн. основного боргу, 4412,41грн. втрат від інфляції та 3359,13грн. 3% річних.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору на надання послуг від 02.03.2020 №67 між сторонами договору згідно з пунктом першим частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як передбачено статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що уклавши договір, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами, в тому числі, щодо строків розрахунку за надані послуги, і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Як встановлено судом та зазначено вище, в договорі сторонами погоджено, що згідно з пунктом 4.1. розрахунок по договору проводиться за фактом виконання послуг, після надання виконавцем акту виконаних послуг форми КБ-2в, згідно платіжного доручення замовника на розрахунковий рахунок виконавця, але не пізніше 31.12.2020.

Позивачем на виконання своїх зобов`язань за договором від 02.03.2020 №67 надані, а відповідачем прийняті послуги на загальну суму 199909,00грн., що підтверджується підписаним виконавцем та представником замовника актом №1 приймання виконаних робіт за травень 2020 року (форма КБ-2в).

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов договору.

Відповідачем отримано вимогу про сплату заборгованості, що останнім не спростовано, проте розрахунок за надані позивачем послуги станом на теперішній час не здійснено.

Враховуючи викладене, на підставі поданих доказів, судом встановлений факт надання позивачем послуг, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально, відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача, а відтак вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 199909,00грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь нараховані 3% річних за загальний період з 21.05.2020 по 11.12.2020 в сумі 3359,13грн., а також інфляційні втрати за загальний період нарахування червень-листопад 2020 року в сумі 4412,41грн.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивач обґрунтовує положеннями статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, статтею 625 ЦК України передбачено можливість стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати грошового зобов`язання. Тобто визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання.

Як встановлено судом вище, з урахуванням положень пункту 4.1. договору, розрахунок по договору проводиться після надання виконавцем акту виконаних послуг КБ-2в, але не пізніше 31.12.2020.

З урахуванням викладеного, прострочення виконання зобов`язання відповідача щодо оплати отриманих послуг настає після 31.12.2020, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 4412,41грн., нарахованих за період червень-листопад 2020 року, та 3% річних у сумі 3359,13грн., нарахованих за період 21.05.2020-11.12.2020, задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також позивачем заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно положень статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.209 у справі №922/445/19.

В підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката, позивачем надано копії: договору про надання правової (юридичної) допомоги №10/09/20 від 23.09.2020, акту приймання передачі від 15.12.2020 по договору про надання правової (юридичної) допомоги №10/09/20 від 23.09.2020, розрахунку витрат на правову допомогу по договору про надання правової (юридичної) допомоги №10/09/20 від 23.09.2020, рахунку-фактури №39 від 15.12.2020 на суму 12000,00грн.

Згідно з пунктом 4.2. договору, фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором, не включаються в розмір гонорару та оплачуються клієнтом окремо, шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок адвоката. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро правової (юридичної) допомоги і її вартість.

Акт приймання-передачі містить опис наданих послуг з визначенням суми, яка підлягає оплаті. Розрахунок витрат на правову допомогу містить детальний опис наданих послуг, кількість годин витрачених адвокатом на надання послуг та їх вартість.

Згідно акту приймання-передачі та розрахунку витрат на правову допомогу вартість наданих послуг складає 12000,00грн.

Відповідач протягом розгляду справи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, не висловив.

Дослідивши акт приймання-передачі та розрахунок витрат на правову допомогу, суд зазначає, що зазначені в акті та розрахунку витрат перелік, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах справи, окрім послуг з представництва інтересів в суді (2000,00грн.), оскільки адвокат Молчанова Н.В. не приймала участі в судовому засіданні 26.01.2021 при розгляді даної справи у суді.

З урахуванням наведених положень процесуального законодавства, проаналізувавши зміст вищевказаних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, виходячи із загальних засад діючого законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги, що позов задоволено частково, а також висновок суду про безпідставність заявлення витрат на правничу допомогу зазначених у пункті 6 акту (представлення інтересів в суді), відповідно до вимог статті 129 ГПК України слід покласти на відповідача витрати на професійну правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 9625,79грн.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 126,129, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Конова Артема Олександровича, м.Мирноград, Донецька область до відповідача Житлово-комунального відділу Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ, Донецька область про стягнення 207680,54грн., з яких: 199909,00грн. - основний борг, 4412,41грн. - інфляційні втрати, 3359,13грн. - 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-комунального відділу Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька обл., місто Покровськ, площа Шибанкова, буд. 11; ) на користь фізичної особи-підприємця Конова Артема Олександровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) основний борг в сумі 199909,00грн., судовий збір в сумі 2998,62грн., витрати на правничу допомогу в сумі 9625,79грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Рішення складено та підписано 26.01.2021.

Суддя М.О. Лейба