У Х В А Л А

25 січня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/80/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Ноувен М.П., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

про забезпечення позову

у справі №927/80/21

за позовом: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

вул. Госпітальна,12г, м. Київ, 01001

в особі філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк»,

пр-т Миру,19, м. Чернігів, 14000;

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «СОРЕК»,

пр-т Перемоги,95, м. Чернігів, 14000;

до відповідача 2: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

про стягнення 121 664,72 грн;

без виклику представників сторін;

ВСТАНОВИВ:

21.01.2021 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощабданк» до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «СОРЕК» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 121 664,72 грн заборгованості по договору кредитної лінії № 10 від 26.02.2019, а саме: 93 589,24 грн заборгованості за кредитом, 4 514,23 грн заборгованості по процентам, 10 738,27 грн пені, 5 341,68 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 7 481,30 грн інфляційних.

Разом з позовною заявою 21.01.2021 Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощабданк» подано заяву про забезпечення позову.

Відповідно до поданої заяви заявник просить застосувати захід забезпечення позову у вигляді: накладення арешту та проведення опису предмету Договору застави обладнання № 1 від 26.02.2019, а саме основні засоби - обладнання та устаткування, перелік опис та адреса розташування яких наведені в Додатку № 1 та передати на зберігання іншій особі.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що через значну заборгованість Відповідача 1 перед Позивачем, в тому числі перед іншими стягувачами, існує загроза того, що заставне майно буде відчужене на користь третіх осіб, що в подальшому може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, як зазначає заявник, 19.01.2021, на час підготовки та звернення до Господарського суду Чернігівської області, згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 20.01.2021 змінився директор Товариства на ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 та змінено місце знаходження юридичної особи: АДРЕСА_2 .

Ці дії безпосередньо направлені на приховування заставного майна, оскільки за старою адресою Заставодавець відсутній, а за новою фактично не знаходиться.

На даний час контактів з Позивачем Позичальник уникає та можливість перевірити наявність заставного майна відсутня.

Крім того, заставне обладнання є рухомим майном та не має ідентифікуючих ознак, в результаті чого може бути фактично відчужено без згоди Заставодавця.

У заяві заявник зазначив, що у пропозиції зустрічного забезпечення немає необхідності, оскільки даний вид забезпечення позову унеможливить намагання відповідача відчужити майно до розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 139 ГПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом позову у даній справі є солідарне стягнення 121 664,72 грн заборгованості по договору кредитної лінії № 10 від 26.02.2019, а саме: 93 589,24 грн заборгованості за кредитом, 4 514,23 грн заборгованості по процентам, 10 738,27 грн пені, 5 341,68 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 7 481,30 грн інфляційних.

Разом з тим, позивачем заявлена вимога про накладення арешту на предмет Договору застави обладнання № 1 від 26.02.2019, а саме: основні засоби-обладнання та устаткування, перелік, опис та адреса розташування яких наведені в Додатку № 1.

З врахуванням сталої судової практики, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову не допускається винесення ухвал про накладення арешту на все майно підприємства.

Суд зауважує, що позивачем не надано суду чіткого переліку індивідуально визначеного майна відповідача, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р81412 від 16.01.2021 на підставі Договору застави обладнання від 26.02.2019 майно щодо суб`єкта, код 41682604 належить Товариству з обмеженою відповідальністю «СОРЕК» уже перебуває під дією обтяження, зокрема заставою рухомого майна.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, повинен виходити з розміру заборгованості заявленої в межах позовних вимог та терміну її прострочення.

З огляду на вище викладене, заявник повинен в заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно чи грошові кошти відповідача обмежуватись розміром суми позову та судових витрат.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення вимог заявника в частині накладення арешту на майно в редакції вимог, що викладені у заяві від 20.01.2021 № 26/186.

Щодо вимоги про проведення опису предмета Договору застави, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні арешт на майно боржника включає в себе комплекс процесуальних виконавчих дій щодо заборони вільного розпорядження та користування таким майном.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його описі, опечатуванні та передачі його на зберігання. Для виявлення майна судовий виконавець оглядає усі зайняті боржником приміщення у присутності представників громадськості. Опис майна проводиться у присутності боржника або будь-якого повнолітнього члена його сім`ї і двох понятих. Майно описується в такій кількості та такої якості, які забезпечують виконання судового акта. Опису підлягає усе майно, яке може бути стягнено відповідно до законодавства.

Отже, суд доходить до висновку, що вимога про проведення опису майна не підлягає задоволенню, оскільки зазначені дії є частиною виконавчого провадження і разом з тим не передбачені нормами ГПК України.

Щодо вимоги про передачу предмета застави на зберігання іншій особі суд зазначає наступне.

З врахуванням останніх змін, Господарський процесуальний кодекс України, зокрема ст. 137 ГПК України, не передбачає такий вид забезпечення позову, як передача майна на зберігання іншій особі.

Крім того, сторони у Договорі застави погодили, що саме ТОВ «СОРЕК» є зберігачем майна.

Так, пунктом 1.2. Договору застави обладнання №1 від 26.02.2019, на який посилається заявник, передбачено, що предметом застави за цим Договором є основні засоби - обладнання та устаткування, перелік, опис та адреса розташування яких наведені в Додатку №1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 1.5. Договору застави обладнання №1 від 26.02.2019 на період дії Договору предмет застави залишається у володінні та користуванні Заставодавця, з урахуванням обмежень, які накладено на Предмет застави відповідно до п. 2.1.-2.6. цього Договору.

За таких обставин, заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст.136,138,139,140,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви № 26/186 від 20.01.2021 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 25.01.2021.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, що передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен