Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1106/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного малого підприємства - науково-виробничої фірми "Продекологія"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліс Енерджі"

про стягнення заборгованості в сумі 118 800, 00 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

В засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство - науково-виробнича фірма "Продекологія" (далі -позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліс Енерджі" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 118 800, 00 грн. за Договором поставки №27/12/2019 від 27.12.2019 внаслідок невиконання грошового зобов`язання.

Обрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що між ним та відповідачем було укладено договір поставки, на виконання якого позивач перерахував відповідачу попередню оплату за поставку товару, проте відповідач продукцію не поставив, у зв`язку з чим позивач просить повернути попередню оплату за непоставлений товар.

Ухвалою суду від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до слухання в засіданні на 22.12.2020.

Ухвалою суду від 22.12.2020 розгляд справи відкладено на 19.01.2021.

У судове засідання 19.01.2021 представник позивача не з`явився, однак 19.01.2021 подав клопотання про розгляд справи без його участі та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Окрім того, просив долучити оборотно-сальдові відомості по рахунку, що підтверджують заборгованість відповідача.

Представник відповідача у судове засідання 19.01.2021 не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 27, 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та позивача за наявними в ній матеріалами, відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Приватним малим підприємством - науково-виробничою фірмою "Продекологія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліс Енерджі" укладено договір поставки (далі Договір) №27/12/2019 від 27.12.2019 (а.с. 3-4).

Відповідно до п. 1.1. Договору позивач (покупець по договору) купує, а відповідач (постачальник по договору) продає паливні гранули (паллети).

Пункт 3.1 Договору передбачає, що покупець здійснює оплату за продукцію згідно виставлених рахунків.

Відповідач виставив для позивача рахунки №7 від 06.05.2020 та №10 від 22.06.2020 на оплату гранули паливної (паллети) в загальній кількості 44 тонни на загальну суму 118 800, 00 грн (а.с. 5-6).

Позивач оплатив вказані рахунки платіжними дорученнями №1517 від 07.05.2020 на суму 29 700, 00 грн, №1771 від 01.06.2020 на суму 29 700, 00 грн та №2056 від 22.06.2020 на суму 59 400, 00 грн (а.с. 7- 9).

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по договору та не поставив позивачу жодної партії товару.

Як наслідок, позивач в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), звернувся до відповідача з письмовою вимогою №1404 від 09.11.2020 про повернення попередньої оплати в сумі 118 800, 00 грн в семиденний строк з часу отримання претензії. Також, у вимозі містилось прохання, що в разі неможливості здійснити поставку гранули паливної (паллети) повернути попередню оплату у зв`язку з відмовою позивача від Договору (а.с. 10).

13.11.2020 вимога про виконання зобов`язання була вручена відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням та інформацією про відстеження поштового відправлення №370 (а.с. 11-14).

Проте, за твердженням позивача, зазначена вимога була залишена відповідачем без відповіді, і станом на момент звернення з даним позовом, повернення попередньої оплати здійснено не було.

Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався, належних і допустимих доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав та не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав заявлених вимог учасників судового процесу, дотримуючись принципів об`єктивної істини, добросовісності, розумності та справедливості суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору поставки №27/12/2019 від 27.12.2019, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1. ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на підставі виставлених відповідачем рахунків №7 від 06.05.2020 та №10 від 22.06.2020 позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 118 800, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №1517 від 07.05.2020, №1771 від 01.06.2020 та №2056 від 22.06.2020 по Договору поставки №27/12/2019 від 27.12.2019.

Окрім того, 19.01.2021 позивачем долучено до матеріалів справи оборотно-сальдові відомості по рахунку позивача 63.1, які також підтверджують заборгованість відповідача (а.с. 36-38).

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2. ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Як встановлено судом, така вимога в порядку ст. 530 ЦК України була вручена відповідачу 13.11.2020, а тому семиденний строк для виконання зобов`язання по оплаті боргу сплив 20.11.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Доказів виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару за Договором поставки №27/12/2019 від 27.12.2019 матеріали справи не містять, та відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Судом встановлено, що 09.11.2019 позивач направив відповідачу вимогу №1404 від 09.11.2020, в якій вимагав повернути попередню оплату протягом 7-ми днів з моменту отримання даного листа.

Суд зазначає, що по суті вимога позивача про повернення попередньої оплати є односторонньою відмовою від зобов`язання з поставки товару, право на яку передбачено ч. 1 ст. 665 ЦК України. Покупець має право на односторонню відмову від договору купівлі-продажу, зокрема, у випадку здійснення покупцем попередньої оплати та не передання продавцем товару після її отримання у встановлені договором строки, у такому випадку покупець має право на повернення попередньої оплати, водночас, з моменту відмови покупця від договору та вимоги повернути попередню оплату - обов`язок продавця поставити товар припиняється.

Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору купівлі-продажу та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку продавця поставити погоджений товар.

Таким чином, направивши відповідачу вимогу №1404 від 09.11.2020, позивач реалізував своє право на односторонню відмову від зобов`язання з поставки, яке виникло з Договору поставки №27/12/2019 від 27.12.2019, у зв`язку з чим між сторонами припинились зобов`язання з поставки товару, зокрема у відповідача припинився обов`язок поставити позивачу товар.

Суд зазначає, що 13.11.2020 вимога про виконання зобов`язання була вручена відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням та інформацією про відстеження поштового відправлення №370 (а.с. 11-14).

Отже, з 20.11.2020 Договір поставки №27/12/2019 від 27.12.2019 є розірваним та у відповідача припинився обов`язок поставляти позивачу товар, передбачений вказаним договором.

Водночас, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу попередню оплату у розмірі 118 800, 00 грн, яка була сплачена позивачем за платіжними дорученнями №1517 від 07.05.2020, №1771 від 01.06.2020 та №2056 від 22.06.2020.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сукупним аналізом наведених вище норм права, взятих судом до уваги тверджень позивача та досліджених доказів, суд констатує достатні правові підстави для задоволення позовних вимог Приватного малого підприємства - науково-виробничої фірми "Продекологія" про повернення попередньої оплати в розмірі 118 800, 00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за позовом покладаються на відповідача в розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 237-238, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліс Енерджі" (35030, Рівненська область, Костопільський район, с. Мирне, вул. Омеляненка, буд. 21 Б, ідентифікаційний код юридичної особи 43293139) на користь Приватного малого підприємства - науково-виробничої фірми "Продекологія" (33024, Рівненська область, м. Рівне, вул. Млинівська, 32, ідентифікаційний код юридичної особи 21081867) заборгованість в розмірі 118 800 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот) грн 00 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25 січня 2021 року.

Суддя А.М. Горплюк