ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" січня 2021 р.Справа № 922/145/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. № 1591 від 22 січня 2021 року) про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 , місто Харків,

до першого відповідача - ОСОБА_2 , місто Харків,

другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", місто Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", місто Харків,

про визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі та акту приймання-передачі частки у статутному капіталів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів, ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", про визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" від 25 жовтня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", та визнання недійсним акту приймання-передачі частки Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1382,1383.

Одночасно із позовною заявою позивачем представлено, в порядку статті 136 Господарського процесуального кодексу України, заяву про забезпечення позову (вх. 1591 від 22 січня 2021 року) в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони загальним зборам учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" приймати рішення про обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством, а також заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну керівника Товариства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження Товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора.

В обґрунтування підстав для вжиття заходів до забезпечення позову позивач вказує те, що на протязі розгляду даного господарського спору (тобто до прийняття рішення) акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" може бути використаний для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, вказує на те, що наприкінці грудня 2020 року засобами поштового зв`язку було отримано від ОСОБА_3 (один із учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія") та від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" (особа, яка вважає себе учасником товариства) повідомлень про скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" на 25 січня 2021 року з винесенням на порядок денний наступних питань: обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством. При цьому, позивач зазначає на той факт, що в повідомленні Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" останнє визначає себе "учасником Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", який володіє часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 66%, номінальна вартість якої становить 16 500,00 грн." Також позивач відмічає той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" триває в судовому розгляді (господарська справа № 922/4359/19) та, відповідно, розпорядження майном товариства може здійснюватися виключно арбітражним керуючим, а не через вирішення питання загальними зборами в частині розпорядження майна. В сукупності визначених доводів позивач наголошує на наявну об`єктивну необхідність у вжитті заходів забезпечення позову з метою запобігання порушенню корпоративних прав позивача.

Суд, розглядуючи заяву про забезпечення позову, одразу зазначає, що учасником справи (відповідачем) є фізична особа ОСОБА_2 та у відповідності до статті 176 Господарського процесуального кодексу України суд повинен сформувати запит до органу державної влади з метою встановлення місця його проживання (перебування) (відповідача). Водночас, враховуючи скорочені строки розгляду заяви про забезпечення позову та можливість її подання як одночасно з позовною заявою так й до подання позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути дану заяву. При цьому, за даними, визначеними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є офіційними та достовірними, ОСОБА_2 значиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 , яка збігається із даними, визначеними у позовній заяві та заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову із визначними вище предметом та представленими доказами на її обґрунтування, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Також, згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19 березня 1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V). Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07 травня 2002 року; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року). У пункті 43 рішення Європейського суду від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд" одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Також у рішенні Європейського суду від 18 травня 2004 року у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача, в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача, в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини, зазначеним вище.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Виконання рішення у даному випадку слід розуміти не лише як стадію, яка має місце у судових рішеннях про присудження (та яка передбачає можливість застосування заходів державного примусу), але і більш широкому значенні, як таке правове положення сторін, за яких судом вирішено спір шляхом усунення невизначеності у правовідносинах між сторонами, зокрема, шляхом визнання права або його відсутності, та судом здійснено ефективний захист порушених прав, який в тому числі полягає у запобіганні подальшому порушенню прав та необхідності застосовувати додаткові заходи захисту.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на предмет позову, у випадку задоволення позовних вимог рішення у даній справі не потребує виконання рішення в порядку Закону України "Про виконавче провадження", тому в даному випадку застосуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Предметом даного позову становить визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" від 25 жовтня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", а також визнання недійсним акту приймання-передачі частки Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1382,1383.

Видом забезпечення позову, який позивач просить застосувати, є заборона загальним зборам Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" приймати рішення про обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством, а також заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження Товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора.

Спір у даній справі є немайновим, а тому суд повинен досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18).

З урахуванням викладених обставин, а саме з огляду на те, що позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони загальним зборам Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" приймати рішення про обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством, вжиття означених заходів сприятиме захисту та поновленню порушених прав позивача та виконанню рішення по даній справі, у разі задоволення позовних вимог. Тоді як невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні заяви в частині заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, ідо уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження Товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора.

Такий висновок суду обґрунтований наступним.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осію, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" є ОСОБА_1 розмір внеску якого до статутного фонду складає 8 250, 00 грн.; ОСОБА_3 розмір внеску якого до статутного фонду складає 8 250,00 грн.; ОСОБА_2 розмір внеску якої до статутного фонду складає 8 500,00 грн.

За даними Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", затвердженого загальними зборами, оформленими протоколом № 1 від 10 лютого 2011 року, статутний капітал товариства складається з вартості вкладів його учасників та становить 25 000,00 грн., вклади учасників до статутного капіталу товариства складають:

- ОСОБА_1 8 250, 00 грн., частка в статутному капіталі 33%;

- ОСОБА_3 8 250, 00 грн., частка в статутному капіталі 33%;

- ОСОБА_2 8 500,00 грн., частка в статутному капіталі 34%.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10 вересня 2020 року, зміненим постановою Східного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2020 року у справі № 922/3284/18, зобов`язано державного реєстратора провести державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру шляхом внесення запису щодо виходу 04 червня 2017 року ОСОБА_2 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія".

Водночас, 25 жовтня 2018 року ОСОБА_2 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" договір дарування, предметом якого слугувала частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" у розмірі 34%.

Як вже було зазначено вище, у грудні 2020 року засобами поштового зв`язку позивачем отримано від ОСОБА_3 (один із учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія") та від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" повідомлень про скликання 25 січня 2021 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" на порядок денний винесено наступні питання: обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством.

При цьому суд зазначає, що факт правомірності набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (статус учасника товариства, набуття корпоративних прав) слугує предметом даної судової справи і позивач ( ОСОБА_1 , один із учасників товариства) оспорює правомірність набуття частки у статутному капіталі згаданої юридичної особи.

Крім того, ОСОБА_3 , володіючи 33% частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", враховуючи не виконання даним товариством вимоги про скликання, керуючись статтею 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", самостійно скликав загальні збори на 25 січня 2021 року із наступним порядком денним: обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством.

Тобто, на даний час існує два повідомлення про скликання загальних зборів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", яка вважає себе учасником Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (корпоративні права якої оспорюються ОСОБА_1 ) та від ОСОБА_3 (який володіє 33 % статутного фонду), із тотожним порядком денним, із однією відмінністю - часом проведення: о 16 години 30 хвилин та о 12 година 15 хвилин.

У позивача є обґрунтовані побоювання, що на загальних зборах Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" 25 січня 2021 року можуть бути прийняті рішення, які потім призведуть до порушення його корпоративних прав, як учасників даного товариства, поновлення яких буде неможливо.

Будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Вказані вище обставини, а саме скликання, в тому числі Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", факт набуття корпоративних прав якого буде розглядатись в рамках даної господарської справи, свідчать про наявність зв`язку між визначеними заходами забезпечення позову та предметом спору у даній справі, а визначений Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" та ОСОБА_3 порядок денний загальних зборів 25 січня 2021 року та можливі прийняті рішення загальних зборів можуть призвести до того, що позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , у разі задоволення позову, внаслідок чого суд дійшов висновку про обґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову у даній частині.

Також проаналізувавши зміст та здійснивши належну оцінку обґрунтованості доводів позивача про необхідність вжиття відповідних заходів щодо заборони загальним зборам учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" приймати рішення про обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, оцінюючи відповідність заходів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає їх адекватними. Заходи носять конкретний характер. При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову не мають своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто, вжиття таких заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням корпоративних прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін. Вказаний захід забезпечення позову не обмежує права товариства щодо його господарської діяльності, оскільки унеможливлює лише прийняття загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" переліку рішень, визначених у заяві про забезпечення позову.

При вирішенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову судом також враховано, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Суд також визнав наявність зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2018 року у справі № 910/9474/17; постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 915/508/18; постанові Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 922/3010/18; постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 920/622/18.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та фактичне виконання судового рішення, в разі задоволення позову, та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

На думку суду, наведені вище обставини та долучені до заяви про забезпечення позову докази, в своїй сукупності є достатньо імовірною підставою для висновку про доцільність застосування судом заходів забезпечення позову. Без вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи реальну можливість проведення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", на яких можливе прийняття рішень, що спричинить порушення корпоративних прав учасників даного товариства, а тому існує суттєвий ризик того, що ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких останній звернувся до суду, може бути суттєво ускладненим та призвести до необхідності подання інших позовів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року, № 907/73/19, від 09 листопада 2018 року у справі № 915/508/18, від 12 березня 2020 року у справі № 916/3479/19, від 24 червня 2020 року у справі № 902/1051/19.

Відповідно до частини 10 статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили. Згідно з частини 5 статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень. Пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 915/508/18.

Втім заявником не конкретизовано, які дії державних реєстраторів належить заборонити, що не узгоджується із нормами процесуального законодавства, оскільки суд вирішує питання про забезпечення позову лише в рамках визначених заявником вимог та не має права корегувати його заяву, визначаючи які саме дії слід заборонити державним реєстраторам, що було б порушенням принципу верховенства права, закладеного в основу діяльності органу правосуддя, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні заяви в частині заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" , в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, ідо уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження Товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора.

Відповідно до частин 1, 3 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Положеннями вказаної статті визначено право суду, у випадку можливості спричинення відповідачу внаслідок забезпечення позову збитків, вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову зустрічного забезпечення у розмірі співмірному із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, умовою застосування зустрічного забезпечення є обґрунтування можливості спричинення відповідачу забезпеченням позову збитків.

Враховуючи відсутність доказів можливості завдання збитків заявленими позивачем та задоволеними судом заходами забезпечення позову, з урахуванням законодавчо обґрунтованого характеру вжитих заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного забезпечення.

За пунктом 1 частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору.

За таких обставин, враховуючи конкретній дії, визначені у заяві про забезпечення позову в частині заборони приймати рішення загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", які стосуються предмета спору, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, без повідомлення учасників справи, та не вбачає підстав для зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 42, 136-141, 232-236 ГПК України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (вх. № 1591 від 22 січня 2021 року) про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони загальним зборам учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" приймати рішення про обрання голови зборів, про оцінку діяльності виконавчого органу, розгляд питання щодо визначення компетенції виконавчого органу, розгляд питання щодо припинення повноважень виконавчого органу товариства та/або відсторонення виконавчого органу товариства від виконання своїх повноважень, про призначення виконавчого органу товариства, розгляд питань щодо судових спорів, учасником яких є товариство, розгляд питання стосовно захисту прав товариства та уповноваження осіб для вчинення дій з метою захисту прав товариства, про схвалення правочинів, що укладені товариством.

В решті заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 25 січня 2021 року та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 26 січня 2024 року.

Ухвала з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження має статус виконавчого документа. В силу статті 129-1 Конституції України та статті 144 Господарського процесуального кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Боржником за даною ухвалою є ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" (02094, місто Київ, бульвар Праці, будинок 2/27, ідентифікаційний код юридичної особи 42526863), Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, місто Харків, проспект Московський, будинок 257, ідентифікаційний код юридичної особи 33122269).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу підписано 25 січня 2021 року.

Суддя Н.В. Калініченко