ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 січня 2021 року Справа № 903/879/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу №903/879/20

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до Фізичної особи-підприємця Троцюка Сергія Васильовича, Волинська область, м. Рожище

про стягнення 3 254,59 грн.

в с т а н о в и в:

23.11.2020 до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №14-21-06217 від 06.11.2020 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про стягнення з Фізичної особи-підприємця Троцюка Сергія Васильовича 3 219,71 грн., з них: 2 263,10 грн. заборгованості за договором оренди державного нерухомого майна №1264 від 30.11.2018, 956,61 грн. пені.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди державного нерухомого майна №1264 від 30.11.2018 щодо своєчасної оплати за оренду приміщення.

Ухвалою суду від 30.11.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

18.12.2020 позивач надіслав до суду заяву №14-21-06904 від 15.12.2020 про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 3 254,59 грн., з них: 2 263,10 грн. заборгованості за договором оренди державного нерухомого майна №1264 від 30.11.2018, 991,49 грн. пені.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки збільшення розміру позовних вимог - це процесуальне право, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, а відтак має місце нова ціна позову - 3 254,59 грн. заборгованості, з якої й вирішується спір.

Ухвалу суду від 30.11.2020 про відкриття провадження у справі було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Відповідач - Фізична особа-підприємець Троцюк С.В. ухвалу суду отримав 31.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №293.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Як передбачено ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, відповідач не подав відзиву на позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач відзиву на позов не подав справу на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України розглянуто за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступне.

30.11.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Троцюком Сергієм Васильовичем як орендарем було укладено договір оренди державного нерухомого майна №1264, відповідно до п.п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: частину адміністративної будівлі /літер А-9/ площею 14,4 кв.м. (реєстровий номер 02359662.1.АААДЕЕ767), розміщене за адресою: 43025, м.Луцьк, вул. Шопена, 12, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Волинській області, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.09.2018 і становить за незалежною оцінкою 85 629 грн. (без ПДВ).

Майно передається в оренду з метою використання орендарем для розміщення офісу (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. цього договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна, підписаного між орендарем та балансоутримувачем за погодженням з орендодавцем.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (із змінами) (надалі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (жовтень 2018 року) 1306,27 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди (грудень 2018 року) встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць жовтень 2018 року на індекси інфляції за листопад та грудень 2018 року.

Згідно з п. 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується орендарем щомісячно в термін не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним і спрямовується 50 відсотків від суми орендної плати до державного бюджету, а 50 відсотків від суми орендної плати на рахунок балансоутримувача.

У відповідності до п. 10.1. цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 03.12.2018 до 02.12.2021 включно.

Наказом Фонду державного майна України №232 від 06.03.2019 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях.

Згідно з п.2 цього наказу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на підставі наказу №232 від 06.03.2019 внесено до реєстру 15.05.2019.

Наказом Фонду державного майна України №459 від 15.05.2019 днем початку роботи регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях визначено 15.05.2019.

Накази Фонду державного майна України №232 від 06.03.2019, №459 від 15.05.2019 знаходяться в загальному доступі в мережі Інтернет.

На виконання умов договору оренди державного нерухомого майна №1264 від 30.11.2018 балансоутримувач за актом приймання-передавання орендованого майна від 03.12.2018 передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: частину адміністративної будівлі /літер А-9/ площею 14,4 кв.м. (реєстровий номер 02359662.1.АААДЕЕ767), розміщене за адресою: 43025, м.Луцьк, вул. Шопена, 12 та обліковується на балансі Головного управління статистики у Волинській області

Акт приймання-передавання орендованого майна від 03.12.2018 підписаний представниками балансоутримувача та орендарем, погоджено з орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області.

13.03.2019 Фізична особа-підприємець Троцюк С.В. звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області із заявою, в якій просив достроково припинити дію договору оренди державного нерухомого майна від 30.11.2018 №1264.

Відповідно до п.п. 10.11., 10.12. договору в разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу за погодженням з орендодавцем.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання за погодженням з орендодавцем.

13.03.2019 сторонами було складено та підписано акт приймання-передавання орендованого майна, яке перебувало в оренді.

У відповідності до п. 3.10. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з розрахунком позивача за період з 03.12.2018 по 13.03.2019 у відповідача виникло зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування нерухомим майном в розмірі 2 263,10 грн.: грудень 2018 - 624,51 грн., січень 2019 - 674,25 грн., лютий 2019 - 677,62 грн., березень 2019 (13 днів) - 286,72 грн.

Проте, відповідач зобов`язання щодо розрахунку за орендоване приміщення не виконав, що спричинило звернення позивача з позовом до суду.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором оренди державного нерухомого майна №1264 від 30.11.2018 на час розгляду справи становить 2 263,10 грн.

Доказів, які б спростовували цю заборгованість, або доказів її оплати відповідач суду не подав.

Відповідно до ст.ст. 526, 599, 759, 762 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 193, ч.1 ст. 283, ч.ч.1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 3 ст. 18, частиною 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язань, взятих на себе за договором оренди державного нерухомого майна №1264 від 30.11.2018, не перерахував плати за оренду нерухомого майна, позовна вимога про стягнення з нього 2 263,10 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

У зв`язку із порушенням відповідачем строку оплати за оренду приміщення, встановленого п. 3.6. договору, позивач, враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача 991,49 грн. пені за період з 16.01.2019 по 09.12.2020.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При цьому відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Таким чином, позовні вимоги заявлені поза межами строків позовної давності не підлягають задоволенню у зв`язку із спливом цього строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову (частина 4 статті 267 ЦК України).

На вимоги про стягнення пені поширюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік (п.1 ч.ст.258 ЦК України).

У відповідності до частин 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву до суду позивач подав 23.11.2020.

Враховуючи приписи п.1 ч.ст.258 ЦК України та дату, коли позивач подав позовну заяву до суду - 23.11.2020, пеня в розмірі 579,31 грн., яка нарахована позивачем за період з 16.01.2019 по 22.11.2019, нарахована поза межами строку позовної давності.

Проте, позовна давність судом не застосовується, оскільки відповідач не заявив до прийняття судом рішення у справі про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.7. договору оренди передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до держбюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач зобов?язання щодо своєчасної оплати за оренду приміщення у встановлений договором строк не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений позивачем та не спростований відповідачем.

З огляду на викладене, у зв?язку із порушенням відповідачем строку виконання зобов?язання з оплати за оренду приміщення, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 991,49 грн. пені.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Троцюка Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (м.Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ) 2 263 грн. 10 коп. заборгованості по орендній платі, 991 грн. 49 коп. пені, 2 102 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.01.2021.

Суддя І. О. Якушева