РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2021Справа №903/598/20

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо"

про стягнення 66 404,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про стягнення 66 404,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" вказує, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" наявна заборгованість з оплати поставленого позивачем згідно Договору поставки №121218-05/1г від 12.12.2018 товару у розмірі 66 404,55 грн.

До своєї позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" долучено розрахунок гонорару адвоката (за своєю суттю попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат), в якому позивач вказує, що поніс витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 6 200,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.08.2020 відкрито провадження у справі №903/598/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті спору; судове засідання призначено на 09.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.09.2020 постановлено передати справу №903/598/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про стягнення 66 404,55 грн. з доданими до неї матеріалами за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 прийнято справу №903/598/20 до провадження; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі №903/598/20 була надіслана відповідачу 09.10.2020 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01042, м. Київ, провулок Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, кабінет 33, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №704 була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Гіппо" 13.10.2020.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі №903/598/20 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Гіппо" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіппо" повинне було подати відзив на позов у строк до 28.10.2020 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

29.12.2020 засобами поштового зв`язку надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" вих. №211220/1 від 21.12.2020 про залишення позовної заяви без розгляду та повернення судового збору сплаченого за подання даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №903/598/20 залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" вих. №211220/1 від 21.12.2020 про залишення позовної заяви без розгляду.

Будь-яких інших заяв, клопотань, пояснень від сторін не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

12.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (покупець) укладено Договір поставки №121218-05/1г (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язався приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставі накладної(их) згідно замовлення покупця, яка(і) є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 Договору).

У пункті 4.3 Договору погоджено, що передача товару постачальником і його прийняття покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної і тільки у відповідності із замовленням покупця.

Пунктом 4.5.2 Договору передбачено, що безпосередньо після приймання товару покупець направляє постачальнику через EDI-провайдера електронний документ "накладна" (COMDOC). Документ COMDOC відображає факт приймання товару покупцем, сформований в обліковій системі покупця, завіряється ЕЦП покупця (підпис відповідальної особи і печатка покупця) і відправляється постачальнику через EDI-провайдера. Постачальник зі свого боку завіряє "накладну" ЕЦП (підпис відповідальної особи і печатку підприємства) і відправляє покупцю через EDI-провайдера. У разі обміну з покупцем "накладною" COMDOC з використанням ЕЦП, постачальник може не надавати паперовий примірник накладної покупцеві за фактом відвантаження.

Відповідно до пункту 5.4 Договору оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5 Договору, здійснюється покупцем поточного тижня через чотирнадцять календарних днів після реалізації покупцем товару своїм клієнтам протягом звітного тижня шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника.

У пункті 5.5 Договору сторони погодили, що заборгованість покупця за поставлений постачальником товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язань по договору та складає суму (ліміт заборгованості) в розмірі 1 000,00 грн. в т. ч. ПДВ. Вказаний ліміт заборгованості повинен бути погашений (сплачений) у випадку розірвання договору або закінчення терміну дії даного договору після підписання сторонами акту звірки.

У п. 6.1 Договору сторони домовились, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та є чинним до закінчення строку чинності договору поставки.

06.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" (кредитор) укладено договір про переведення боргу №060519-11/4г, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіппо" зобов`язалось погасити заборгованість первісного боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" у розмірі 10 656,04 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що у відповідача наявна заборгованість з оплати поставленого позивачем згідно Договору товару у розмірі 66 404,55 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Також з аналізу умов Договору вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість, тощо) кожного окремого зобов`язання з поставки товару (партії товару) погоджується сторонами, зокрема, у видаткових накладних.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 9.1 Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє закінчення строку чинності Договору поставки.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про припинення дії Договору (в порядку п.п. 6.2, 6.3 Договору), суд дійшов висновку, що Договір був чинним у спірний період.

Позивач стверджує, що на виконання своїх зобов`язань за Договором здійснював постачання відповідачу товарів на загальну суму 309 271,88 грн., а відповідач частково оплатив поставлений йому товар на умовах відтермінування оплати.

Наведені твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" підтверджуються долученими позивачем до позовної заяви заявками на поставку та видатковими накладними, що підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується здійснення позивачем поставки відповідачу товару загальною вартістю 309 271,88 грн.

Окрім того, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" також наявне грошове зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" за договором про переведення боргу №060519-11/4г від 06.05.2019 у розмірі 10 656,04 грн.

Таким чином, загальний розмір грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" складає 319 927,92 грн.

Позивач стверджує, а відповідачем не спростовано таких тверджень, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" було частково виконано свої зобов`язання за Договором, в тому числі шляхом взаємозаліку між сторонами однорідних зустрічних вимог.

Позивач стверджує, що за період з 31.01.2019 по 21.05.2020 відповідачем було частково оплачений товар, а також сторонами проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 88 934,51 грн. відповідно до заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо", у зв`язку з чим було погашено частину заборгованості відповідача за Договором.

У ст. 601 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем у повному обсязі визнаються заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, копії яких долучено позивачем до позовної заяви, тобто, відсутній спір щодо проведеного зарахування на суму 88 934,51 грн.

Крім того, між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 та скріплено печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо", в якому відповідачем визнано факт існування заборгованості в розмірі 77 288,92 грн. з оплати поставленого позивачем за Договором товару.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №902/959/19, акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Також позивачем враховано, що товар вартістю 9 884,37 грн. був повернутий Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо", а відтак вважається таким, що непоставлений.

За таких обставин, враховуючи, що на виконання умов Договорів поставки позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 309 271,88 грн., а також у позивача було право вимоги до відповідача у розмірі у розмірі 10 656,04 грн. за договором про переведення боргу №060519-11/4г від 06.05.2019 (разом 319 927,92 грн.), в той час як відповідачем було сплачено за отриманий товар кошти у розмірі 153 704,49 грн., повернуто товар на суму 9 884,37 грн. та зобов`язання відповідача з оплати товару припинилось на суму 88 934,51 грн. (на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України), суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за Договорами становить 67 404,55 грн.

Позивачем заявлено до стягнення вартість поставленого товару без врахування передбаченого п. 5.5 Договору ліміту заборгованості у розмірі 1 000,00 грн.

Частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.4 Договору оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5 Договору, здійснюється покупцем поточного тижня через чотирнадцять календарних днів після реалізації покупцем товару своїм клієнтам протягом звітного тижня шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 5.4, 5.5 Договору, суд приходить до висновку, що станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати поставленого товару настав.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" не надано суду доказів сплати заборгованості у розмірі 66 404,55 грн.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, відповідач взятих на себе зобов`язань за Договором в повному обсязі не виконав, вартість переданого йому товару у визначений Договором строк не сплатив, допустивши прострочення виконання своїх зобов`язань.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" за Договорами поставки у розмірі 66 404,55 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.

При зверненні до суду із позовом позивачем також заявлено до стягнення з відповідача витрат на правничу (адвокатську) допомогу в розмірі 6 200,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була складена та підписана адвокатом Собковським Сергієм Миколайовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1051 від 08.10.2018), який діяв на підставі ордеру серії ВЛ №000056157 від 06.08.2020.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження отриманої правничої допомоги, позивач долучив до позовної заяви складний адвокатом Собковським С.М. детальний опис виконаних робіт, згідно якого адвокатом було витрачено:

- 5,5 годин на підбір бухгалтерських документів щодо взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" (за трьома договорами - договором поставки, договором про переведення боргу та договором про надання послуг) - вартість послуг 2 200,00 грн.;

- 4 години на вивчення та правовий аналіз зібраних документів - вартість послуг 1 600,00 грн.;

- 1 годину на вивчення судової практики з подібних справ - вартість послуг 400,00 грн.;

- 5 годин на складення позовної заяви - вартість послуг 2 000,00 грн.

З наведеного розрахунку вбачається, що вартість однієї години роботи адвоката Собковського С.М. складає 400,00 грн. та останнім було витрачено 15,5 годин на підготовку та подання даної позовної заяви.

Оплата позивачем послуг адвоката Собковського С.М. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №06-08-20/1 від 06.08.2020.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція щодо права суду на вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №873/26/20

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 6 200,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 74, 76, 79, 126, 129, 233, 238, 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, кабінет 33; ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-М" (45651, Волинська обл., Луцький р-н, с. Коршів, вул. Польова, буд. 24; ідентифікаційний код 35323273) заборгованості у розмірі 66 404 (шістдесят шість тисяч чотириста чотири) грн. 55 коп., судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. та відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 6 200 (шість тисяч двісті) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 29.01.2021.

Суддя Р.В. Бойко