РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.01.2021Справа № 910/14704/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРІПТА"

до відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СБЕРБАНК"

про стягнення 90 000,00 грн.

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КРІПТА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СБЕРБАНК" про стягнення збитків у розмірі 90 000,00 грн., спричинених вжиттям заходів забезпечення позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач змушений був понести збитки у розмірі вартості реєстраційних дій приватного нотаріуса Войтовського В.С. з метою зняття арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна позивача ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2020 у справі № 910/4486/20. При цьому позивач наголошує, що саме АТ «Сбербанк» повинно було вчинити дії та припинитиобтяження після винесення судом ухвали від 24.04.2020 у справі №910/4486/20 про скасування вжитих заходів забезпечення позову, щосвідчило б про його добросовісну поведінку та вжиття заходів запобігання виникнення реальних збитків у позивача, спричинених процесуальними діями відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, ухвалою було встановлено строк відповідачу, який становить 15 днів з дня вручення вказаної ухвали, для подачі до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, а також усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

28.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона повністю заперечує проти позовних вимог.

05.11.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій сторона наголошує на тому, що саме дії відповідача призвели до реальних збитків позивача, який змушений був самостійно звертатися до реєстратора з метою зняття відповідних арештів.

Беручи до уваги запровадження карантину та особливого режиму роботи суду, зважаючи на період перебування судді Приходько І.В. у відпустці, завершальний розгляд справи здійснювався 25.01.2021.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи правомірність позовних вимог, позивач, зокрема, посилається на наступні обставини.

31.03.2020 Акціонерне товариство «Сбербанк» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (до пред`явлення позову) шляхом:

1) накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які були передані Приватним акціонерним товариством «Квазар» за Розподільчим балансом (серія та номер: б/н, виданий: 29.01.2018), що є додатком № 1 до протоколу позачергових зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар» б/н від 29.01.2018, до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства «Кріпта».

2) заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2020 у справі № 910/4486/20 заяву Акціонерного товариства «Сбербанк» про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які були передані Приватним акціонерним товариством «Квазар» за Розподільчим балансом (серія та номер: б/н, виданий: 29.01.2018), що є додатком № 1 до протоколу позачергових зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар» б/н від 29.01.2018, до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства «Кріпта» (), а саме на такі об`єкти нерухомого майна:

будівля, Корпус-Модуль (літера 1-4), загальною площею: 149,9 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Заглиблений склад з допоміжними приміщеннями (літера Я), загальною площею: 1795,4 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Прибудова до головного корпусу (кондиціонерного залу) (літера 5-Н), загальною площею: 384,3 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Одноповерхова обстройка (галерея) (літера 3-Л), загальною площею: 441,9 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля автомийки (літери К1,К2), загальною площею: 87,3 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

«будівля, Склад (літера 5-А), загальною площею: 297,8 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3 , реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля побутового приміщення (літера Ю), загальною площею 152,7 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Склад (літера 7-А), загальною площею: 331,8 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Енергокорпус (літера 2-Л), загальною площею: 2846,2 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Корпус складів (літера 4-Н), загальною площею: 551,4 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Станція (літера Д), загальною площею: 288,00 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля розчинно-бетонного вузла з навісами (літери Р,Р1-РЗ), загальною площею: 254,7 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Станція оборотного водопостачання (насосна станція)(літера 2-Б), загальною площею: 797,5 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Склад хімікатів (літера Щ), загальною площею: 678,00 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля складу малої механізації (літера 1-Л), загальною площею: 389,2 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля побутових приміщень з тамбурами (літери 1М,2М,ЗМ), загальною площею: 344,4 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля виробничих приміщень з тамбуром та навісом (літери 4М,5М,6М,7М), загальною площею: 1 076,7 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Холодильна станція (літера Ф), загальною площею: 2173,6 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля побутового приміщення (літера У), загальною площею: 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Складський корпус (літера 1-Г), загальною площею: 2053,3 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля складу металолому (літера X), загальною площею: 1635,4 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Компресорна станція (літера 1-Б), загальною площею: 1333,6 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Склад (літера 1-Д), загальною площею: 507,3 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля з побутовими приміщеннями (літера М), загальною площею: 746,4 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, реєстраційний номер 000;

будівля, Корпус-Модуль з побутовим приміщенням (літера 1-А), загальною площею: 4020,3 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Допоміжна виробнича будівля (літера 2-А), загальною площею: 3041,3 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Будівля гаражу з побутовими приміщеннями та приміщенням механіка (літери Ж,Ж1,Ж2,ЖЗ,Ж4,Ж5,И), загальною площею: 1682,9 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля, Станція ВКС (літера 3-А), загальною площею: 1491,9 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

будівля виробничого корпусу з допоміжними приміщеннями літ. «К», загальною площею 60588,00 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

каптажна споруда артезіанська свердловина (літ. А), загальною площею 17,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Тираспольська, будинок 61-Б, реєстраційний номер 000;

каптажна споруда артезіанська свердловина (літ. А), загальною площею: 41,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок 49-А, реєстраційний номер 000;

каптажна споруда артезіанська свердловина (літ. А), загальною площею: 17,4 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок 49-В, реєстраційний номер 000»;

нежитлова будівля, літ. 1-Ф, загальною площею: 904,9 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

нежитлова будівля, літ. 6-А, загальною площею: 100,4 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000;

нежитлова будівля, літ. 1-В, загальною площею: 420,5 кв. м, що знаходиться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1- 3, реєстраційний номер 000.

Крім того, вищезазначеною ухвалою суду заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо визначених об`єктів нерухомого майна.

Як зазначає позивач, 15.04.2020 за заявою АТ «Сбербанк», державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковіної І.В. були внесені відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження в інтересах АТ «Сбербанк».

Крім того, 15.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідна позовна заява АТ «Сбербанк» (саме до якої вживалися вищезазначені заходи забезпечення позову).

Натомість, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі № 910/5173/20 зазначену вище позовну заяву повернуто на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 24.04.2020 у справі №910/4486/20 (залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020) Господарський суд міста Києва, розглянувши клопотання ПрАТ «Кріпта» та ПАТ «Квазар» про скасування заходів забезпечення позову скасував заходи забезпечення позову, вжитіухвалою від 02.04.2020 у даній справі, посилаючись на приписи п. 2 ч. 13 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України та взявши до уваги факт того, що позовну заяву АТ «Сбербанк» було повернуто.

В подальшому, ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.04.2020 у справі №910/5173/20 про повернення позовної заяви АТ «Сбербанк» скасовано, а справу №910/5173/20 передано на розгляд до суду першої інстанції.

В свою чергу, 10.07.2020 АТ «Сбербанк» до Господарського суду міста Києва було подано заяву у межах провадження № 910/5173/20 про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі № 910/5173/20 позов АТ «Сбербанк» залишено без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач наголошує на тому, що саме АТ «Сбербанк», в інтересах якого було накладено обтяження ухвалою суду у справі №910/4486/20, подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковіної Інни Володимирівни реєстраційну заяву, оригінали ухвали про забезпечення та квитанції про сплату адміністративного збору, внаслідок чого на підставі поданих ним документів 15.04.2020 було накладено обтяження на об`єкти нерухомості ПрАТ «Кріпти».

Таким чином, позивач стверджує, що АТ «Сбербанк» в такому ж порядку повинно було припинитиобтяження після винесення судом ухвали від 24.04.2020 у справі №910/4486/20 про скасування вжитих заходів забезпечення позову, щосвідчило б про його добросовісну поведінку та вжиття заходів запобігання виникнення реальних збитків у ПрАТ «Кріпта», спричинених його процесуальними діями.

Проте, за висновками позивача, оскільки такі дії відповідач не вчинив, відповідно, позивач змушений був понести збитки у розмірі вартості реєстраційних дій приватного нотаріуса Войтовського В.С. з метою зняття арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна, які належать ПрАТ «Кріпта», що підтверджується доданим до позову Витягами з Державного реєстру речових прів на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, яке припинено 11.06.2020.

Вказуючи на те, що загальний розмір збитків, які зазнало ПрАТ «Кріпта» у зв`язку з відновленням свого порушеного права становить 90000,00 грн., позивач просить стягнути вказану суму з відповідача, посилаючись на положення частини 1 статті 146 ГПК України, окремі положення статей 16, 22 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, судом встановлено та сторонами не заперечується, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2020 у справі № 910/4486/20 заяву Акціонерного товариства «Сбербанк» про забезпечення позову було задоволено. Серед іншого, було накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які були передані Приватним акціонерним товариством «Квазар» за Розподільчим балансом (серія та номер: б/н, виданий: 29.01.2018), що є додатком № 1 до протоколу позачергових зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар» б/н від 29.01.2018, до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства «Кріпта».

15.04.2020 за заявою АТ «Сбербанк», державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковіної І.В. були внесені відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження в інтересах АТ «Сбербанк».

Ухвалою від 24.04.2020 у справі №910/4486/20 (залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020) Господарський суд міста Києва, розглянувши Клопотання ПрАТ «Кріпти» та ПАТ «Квазар» про скасування заходів забезпечення позову скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 02.04.2020 у даній справі, посилаючись на приписи п. 2 ч. 13 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України та взявши до уваги факт того, що позовну заяву АТ «Сбербанк» було повернуто.

З поданих позивачем матеріалів справи вбачається, що 11.06.2020 на підставі ухвали суду від 24.04.2020 у справі №910/4486/20 приватним нотаріусом Войтовським В.С. відповідні обтяження були припинені.

Позивач наголошує, що припинення обтяження відбулося саме з його ініціативи, тоді як вартість послуг приватного нотаріуса Войтовського В.С. з припинення відповідних обтяжень склала 90 000,00 грн., які позивач визначає як збитки, завдані неправомірними діями АТ «Сбербанк».

Частиною 1 статті 146 ГПК України встановлено, що у випадку залишення позову без розгляду або закриття провадження з інших, ніж зазначені у частині першій статті 142 цього Кодексу підстав, або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

В свою чергу, суд звертає увагу, що відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Під збитками в розумінні частини другої статті 224 Господарського кодексу України розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (стаття 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/6657/16, від 07.02.2018 у справі № 917/1651/16, а також у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 3-1071гс16, від 28.01.2015 у справі N 3-210гс14.

Разом з цим, як вбачається з позовної заяви, причинний зв`язок між протиправними діями відповідача і шкідливими наслідками протиправності такої поведінки, які спричинили відповідні збитки, позивач обґрунтовує, посилаючи на наступні обставини:

1. Неодноразове подання АТ «Сбербанк» до суду заяв про забезпечення позову (до подання позовної заяви);

2. Заявлене Відповідачем клопотання про вжиття заходів забезпечення позову у справі №910/4486/20 було спрямоване не на захист його права як позивача, а на зловживання його правами, порушення прав і втручання у господарську діяльність ПрАТ «Кріпта». Про зазначене свідчить заява АТ «Сбербанк» про залишення позовубез розгляду, яку прийняв Господарський судм. Києва відповідно до ухвали від 15.07.2020 у справі № 910/5173/20.

3. Подання декількох позовів до одного й того ж самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Невчинення дій АТ «Сбербанк», за заявою якого було внесено записи про обтяження майна на підставі ухвали суду, після скасування заходів забезпечення позову, що призвело до реальних збитків позивача, який змушений був самостійно звертатися до реєстратора з метою зняття арештів.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Так, розмір понесених збитків позивач підтверджує:

- рахунком - актом №75/1 від 09.06.2020 на суму 46000 грн. без ПДВ.,

- платіжним дорученням №1113 від 02.09.2020 на суму 46000 грн.;

- рахунком - актом №80/2 від 12.06.2020 на суму 44000 грн. без ПДВ.;

- платіжним дорученням №1112 від 02.09.2020.

В цій частині суд зауважує, що обидва вищезазначені рахунки - акти, які видані приватним нотаріусом Войтовським В.С., не містять конкретного, вичерпного та детального переліку нотаріальних дій, вчинених приватним нотаріусом як на суму 44 000,00 грн, так і на суму 46 000,00 грн. Так само серед поданих позивачем доказів відсутні документи, які б надали змогу ідентифікувати фактичний обсяг та кількість наданих приватним нотаріусом «додаткових правових послуг», про які йдеться мова у рахунках-актах. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача про те, що сума у розмірі 90 000,00 грн. є реальною вартістю послуг, сплачених позивачем виключно за послуги зі зняття обтяжень, накладених судом у межах справи № 910/4486/20.

Окремо судом враховано, що обидва рахунки приватного нотаріуса містять посилання на те, що ці рахунки є актами виконаних робіт. Натомість, у зазначених документах відсутні підписи уповноваженої особи позивача, які б підтверджували належне прийняття наданих приватним нотаріусом послуг у повному обсязі.

При цьому, судом приймаються доводи відповідача в частині того, що приписами чинного законодавства України не передбачено обов`язок особи, в інтересах якої було вжито

заходи забезпечення позову, ініціювати припинення обтяжень у разі скасування заходів забезпечення позову.

Так, положеннями статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення.

Частиною 3 вищезазначеної статті Закону окремо встановлено, що проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України (частина 4 статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, доводи позивача про те, що після скасування ухвалою суду заходів забезпечення позову саме відповідач за власної ініціативи мав знімати відповідні обтяження, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Так само позивачем не доведено факту того, що у межах будь-якого судового провадження, серед тих, на яке посилається сторона у позові, були встановлені факти зловживання процесуальними правами відповідача у розумінні статті 43 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що позивачем не доведено наявність усіх необхідних правових підстав для пред`явлення позову про стягнення збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

При цьому, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, зокрема, не доведено що, відповідачем вчинялися дії, які мали причинно-наслідковий зв`язок з заявленими до стягнення збитками у розмірі 90 000,00 грн.

У відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2021.

Суддя І.В. Приходько