ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3267/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/3267/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25; )

До відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 )

про стягнення 15533,97 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 15533,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням з боку ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору оренди №ТР/ПВ-С17б від 23 березня 2017 року та направлено стягнення загальної заборгованості у розмірі 15533,97грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.11.2020р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3267/20. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "21" грудня 2020 р. о 10:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. 5.Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у підготовче засідання на 14.12.2020р. о 10:00.

25.11.2020р. до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі Товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.12.2020р. відкладено розгляд справи по суті на "18" січня 2021р. о 09:30. Викликано представників сторін у судове засідання для розгляду справи по суті на "18" січня 2021р. о 09:30.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду, однак кореспонденція суду повернулась без вручення із зазначенням поштовою організацією, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Судом було здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

У судові засідання відповідач не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

23 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено Договір оренди №ТР/ПВ-С17б (надалі Договір), за умовами якого орендодавець надає орендареві в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 10,38 кв.м. (згідно внутрішньої дислокації №С17б), розташованого в Торгівельному ринку за адресою: АДРЕСА_2 , (далі об`єкт), а орендар щомісяця сплачую орендодавцю плату за користування об`єктів і відшкодовує усі витрати по оплаті спожитих комунальних послуг, відповідно умов цього Договору.

Матеріали справи містять Акт прийому-передачі об`єкта в оренду від 01 грудня 2017 року.

Відповідно до п.п. 3.3.3 п. 3.3. Договору, орендар зобов`язується вносити своєчасно плату за користування Об`єктом та інші платежі в порядку і на умовах , передбачених цим Договором.

Умовами п.п. 3.3.18 п. 3.3. Договору визначено, що обов`язок по своєчасному отриманню рахунку на оплату орендної плати і інших платежів покладається на орендаря. Не отримання, рахунків, за будь-яких підстав, не може служити підставою для несплати орендної плати і інших платежів.

Відповідно до п. 4.1. Договору, орендар з 1 по 5 число кожного місяця вносить плату за користування об`єктом (орендна плата) за поточний місяць на поточний рахунок орендодавця згідно виставленого рахунку.

Згідно до п. 4.2. Договору, понад плату за користування об`єктом орендар відшкодовує орендодавцеві всі витрати по оплаті спожитих комунальних послуг, у тому числі: електропостачання, водопостачання (на підставі показань приладів обліку (при електропостачанні від резервного джерела живлення додатково виставляється рахунок за витрачену електроенергію, виходячи з розрахунок наданої потужності в об`єкт), водопостачання (на підставі показників приладів обліку), теплопостачання , а також витрати за кондиціонування і вентиляцію (пропорційно займаній площі), монтаж і обслуговування внутрішніх інженерних мереж і комунікацій, відео спостереження (установка і обслуговування), всі експлуатаційні витрати ( в т.ч. вивіз сміття, експлуатація вантажних ліфтів, вентиляційних систем, організація охорони громадського порядку, прибирання приміщень, прибирання прилеглої до Об`єкту території ( пропорційно займаній площі), компенсації надання рекламних послуг (виготовлення і монтаж), використання ІНТЕРНЕТ-ліній, телефонного зв`язку (міського, міжміського, міжнародного), кабельного телебачення, відповідно до виставлених рахунків протягом 3-х банківських днів з дня виставлення рахунку.

Позивач було зазначено суду, що відповідач несвоєчасно сплачував орендну плату та не відшкодовував всі витрати по оплаті спожитих комунальних послуг, у зв`язку з чим за відповідачем станом на 01.11.2020р. рахується заборгованість у розмірі 5208,78 грн.

Відповідно до п. 5.2. Договору, за порушення термінів внесення плати за користування об`єктів і інших платежів, передбачених цим Договором (розділ 4), орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі 2,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати), а також відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 150% річних. Пеня нараховується без обмеження 6-ти місячного терміну і підлягає стягненню в межах термінів позовної давності.

Приймаючи до уваги неналежне виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань, позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 1215,69 грн., інфляційні втрати у розмірі 222,41 грн. та 150% річних у розмірі 8887,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням з боку ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору оренди №ТР/ПВ-С17б від 23 березня 2017 року та направлено стягнення загальної заборгованості у розмірі 15533,97грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс та ОСОБА_1 виникли на підставі укладеного між ними 23 березня 2017 року Договору оренди №ТР/ПВ-С17б.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору оренди №ТР/ПВ-С17б від 23 березня 2017 року щодо оплати орендної плати та відшкодування комунальних послуг, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати та суми заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 5208,78 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем було здійснено нарахування пені із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу 5208,78 грн. за період з 11.09.2019р. по 30.10.2020р., борг зі сплати пені становить 1215,69 грн.

Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені у розмірі 1215,69грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення пені правомірними.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2. Договору визначено, зокрема, що за порушення термінів внесення плати за користування об`єктів і інших платежів, передбачених цим Договором (розділ 4), орендар сплачує орендодавцеві відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 150% річних.

Позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат за період з вересня 2019 року по жовтень 2020 року, борг зі сплати інфляційних втрат становить 222,41 грн.

Суд, перевіривши такий розрахунок вважає його частково не вірним, оскільки позивачем при здійсненні такого нарахування було не вірно визначено сукупний індекс інфляції за спірний період, де мало місце прострочення виконання зобов`язання.

Судом було зроблено перерахунок інфляційних втрат.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
11.09.2019 - 30.10.20205208.781.041211.445420.22
Таким чином, сума інфляційних втрат становить 211,44 грн.

Також, позивачем було здійснено нарахування 150% річних за період з 11.09.2019р. по 30.10.2020р., борг зі сплати 150% річних становить 8887,09 грн.

Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 150% річних у розмірі 8887,09 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача суми заборгованості з орендної плати та суму заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 5208,78 грн., інфляційного зростання у розмірі 211,44 грн.,150 % річних за період користування чужими грошами у розмірі 8887,09 грн. (вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 09 коп. та пені у розмірі 1215,69 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2100,52 грн. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес Ренталс (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25; ) суму заборгованості з орендної плати та суму заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 5208 (п`ять тисяч двісті вісім) грн. 78 коп., інфляційне зростання у розмірі 211 (двісті одинадцять) грн. 44 коп., 150 % річних за період користування чужими грошами у розмірі 8887 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 09 коп., пеню у розмірі 1215 (одна тисяча двісті п`ятнадцять) грн. 69 коп. та втирати по сплаті судового збору у розмірі 2100 (дві тисячі сто) грн. 52 коп.

3.В іншій частині позову - відмовити.

Повний текст рішення складено 21 січня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко