УХВАЛА

"25" січня 2021 р. м. Чернігів справа № 927/79/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви №б/н від 18 січня 2021 року

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЦ Профекс"

вул. Отто Шмідта, 16, м. Київ, 04107,

електронна адреса:

відповідач: Дочірнє підприємство "ЛУГОВЕ",

вул. П.Гацька, 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040

фактична адреса: вул. Князя Чорного, 4, офіс 123, м. Чернігів, 14000

предмет спору: про стягнення 879469,35 грн

Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЦ Профекс" подано позов до Дочірнього підприємства "ЛУГОВЕ" про стягнення 879469,35 грн, з яких: 800272,00 грн основного боргу, 40718,52 грн інфляційних нарахувань, 38478,83 грн трьох відсотків річних.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у розмірі 8011,67 грн, тоді як до стягнення заявлено 879469,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами:

- договору поставки №31/03 від 31.03.2018 та

- договору безвідсоткової зворотної позики №26/04-01 від 26.04.2019.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем в одній позовній заяві об`єднано позовні вимоги: по договору поставки №31/03 від 31.03.2018 та по договору безвідсоткової зворотної позики №26/04-01 від 26.04.2019, що укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЦ Профекс" та Дочірнім підприємством "ЛУГОВЕ".

Так, у позовній заяві позивач зазначає про здійснення ним попередньої оплати за договором поставки, в доказ чого надає платіжні доручення на загальну суму 729750,00 грн, а також зазначає про здійснення перерахування грошових коштів за договором позики, в підтвердження чого надає виписки по рахунку позивача за 11.06.2019 та за 08.06.2019, з яких неможливо дійти висновку, яка саме сума боргу існує за відповідачем за договором позики. Слід зазначити, що сам текст договору позики позивач до позовної заяви не додав.

З наведеного вище суд дійшов висновку, що позивачем заявлено до стягнення 729750,00 грн основного боргу за договором поставки №31/03 від 31.03.2018. З наданих позивачем суду документів, неможливо дійти висновку, яка сума основного боргу заявлена позивачем до стягнення за договором безвідсоткової зворотної позики №26/04-01 від 26.04.2019 та які суми інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних заявлені позивачем по кожному договору окремо.

За приписами ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Пов`язаними позовними вимогами є вимоги, які випливають або виникають одна щодо іншої.

Отже, кожний із зазначених вище договорів є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені при виконанні відповідного договору, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками.

Виходячи зі змісту позовної заяви, а також доданих до неї документів, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою, а ні підставами виникнення, а ні поданими доказами. Вказані договори є самостійними правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України.

Отже, кожна із вимог про стягнення коштів є самостійною вимогою, безпосередньо між собою не пов`язаною та не є основними і похідними одна стосовно одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Таким чином, позивачем по суті заявлено дві окремі позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд вважає, що сумісний розгляд позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правової природи кожного з них, встановити інші обставини спірних правовідносин, а також правомірність заявлених до стягнення сум. Зазначене свідчить про те, що по кожному з договорів, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру, з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних з встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні позову було порушено правила ст. 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку між сторонами у справі було укладено два договори, які є різними за предметом, обсягом зобов`язань, що має наслідком дослідження окремо кожного договору.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Враховуючи вимоги ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо самостійного роз`єднання позовних вимог.

За наведених підстав, суд дійшов висновку, що подана позовна заява підлягає поверненню, у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суд звертає увагу на те, що у разі повторного звернення до суду після усунення недоліків, позивачу слід надати докази сплати судового збору, сума якого б відповідала сумі заявлених позовних вимог (в даному випадку при заявленій сумі позовних вимог 879469,35 грн, сума судового збору має становити 13192,04 грн, а не 8011,67 грн, як сплачено позивачем), а також надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, докази здійснення попередньої оплати саме за договором поставки №31/03 від 31.03.2018, предметом якого є поставка кукурудзи та насіння соняшнику, а не будь-якого іншого товару (зокрема «соя», як зазначено в рахунках, доданих позивачем до позовної заяви); докази здійснення відповідачем часткової поставки товару, тощо.

Слід звернути увагу позивача також на те, що до позовної заяви ним додано копію листа №08/07-01 від 08 липня 2020 року, з якого вбачається, що заборгованість за договором поставки №31/03 від 31.03.2018 становить 529872,66 грн, тоді як з доданих платіжних доручень вбачається, що сума боргу становить 729750,00 грн.

Керуючись ст. 162, 164, 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду Товариству з обмеженою відповідальністю "ОЦ Профекс".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, що передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 25 січня 2021 року.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/