ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021 Справа № 917/1671/20

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньковська, 6, м. Полтава, 36014

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки", вул. Старокотелевська, 2, м. Полтава, 36015

про стягнення 608 114,96 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Болієр А.П.

Представники учасників справи не з`явились

Обставини справи: 21.10.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" про стягнення 608 114,96 грн. заборгованості.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору оренди частини нерухомого майна №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018 від 22.01.2018 року в частині розрахунків за орендні платежі.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року відкрито провадження у даній справі, справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 19.11.2020 на 09:00год. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167, 184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.2 ст.178 ГПК України).

18.11.2020 року на електронну пошту суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" адвоката Кривенка Е.Ю. надійшла заява про відкладення справи, ознайомлення з матеріалами справи, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року вказану заяву на підставі ст. 170 ГПК України повернуто заявнику без розгляду.

В підготовчому судовому засіданні 19.11.2020 року суд оголосив перерву до 17.12.2020 року.

В судове засідання 17.12.2020 року представники учасників справи не з`явились.

17.12.2020 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 17.12.2020 року суд повернув відповідачу клопотання про відкладення розгляду справи на підставі ст. 170 ГПК України.

Ухвалою від 17.12.2020 року суд закрив підготовче провадження у даній справі та призначив справу до розгляду по суті на 19.01.2021 року.

21.12.2020 року від відповідача до суду по пошті надійшла заява про відкладення розгляду справи призначеної на 17.12.2020 року та про проведення наступного судового засідання у справі №917/1671/20 в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 11.01.2021 року суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" про участь у судовому засіданні господарського суду Полтавської області 19.01.2021 р. о 09:00 год. по справі №917/1671/20 в режимі відеоконференції та доручив Комінтернівському районному суду м. Харкова забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1671/20, розгляд якої відбудеться 19.01.2021 року на 09:00 год.

14.01.2020 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. В подані заяві позивач вказує на те, що відповідачем після відкриття провадження у даній справі сплачено заборгованість по оренді в сумі 400 000,00 грн. На підставі чого позивач, посилаючись на приписи ст. 46 ГПК України, просить суд зменшити позовні вимоги в частині стягнення 400 000,00 грн. основної заборгованості та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 208 114,96 грн., яка складається з: 33 167,77 грн. основної заборгованості, 139 356,11 грн. пені, 17 558,03 грн. 3% річних, 18 033,05 грн. інфляційних. До заяви позивачем додано копію платіжного доручення №4210 від 30.12.2020 року на суму 400000,00 грн. та докази її направлення відповідачу.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 17.12.2020 року суд закрив підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті на 19.01.2021 року.

Оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог надійшла до суду після закінчення підготовчого засідання у даній справі, то у суду відсутні підстави для прийняття до розгляду даної заяви.

В судове засідання 19.01.2021 року представники учасників справи не з`явились.

19.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника позивача. Позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі на наполягає на їх повному задоволенні.

19.01.2021 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Подана представником відповідача заява обґрунтована неможливістю прибуття представника у судове засідання призначене на 19.01.2021 року в зв`язку з його зайнятістю у цей день на перехресному допиті клієнта у СУ ГУНП Харківської області. До заяви представником позивача додано копію повістки про виклик.

Суд відмовляє у задоволенні заяви про відкладення судового засідання враховуючи наступне.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В даному випадку, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження неможливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами.

Також суд приймає до уваги той факт, що строки розгляду справи встановленні чинним ГПК України закінчилися, суд неодноразово відкладав судові засідання, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, не знаходить підстав для задоволення поданих клопотань та відкладення розгляду справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача про відкладення розгляду даної справи та вважає можливим розглянути справу у відсутності представників за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

22 січня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Полтавський турбомеханічний завод» (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» (відповідач, орендар) був укладений договір оренди частини нерухомого майна №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018 (арк. с. 11-14, далі договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- орендодавець передає, а орендар приймає, у відповідності до умов Договору у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 2500 кв.м., яке розташоване за адресою м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2 (надалі об`єкт оренди) (п. 1.1. договору);

- даний договір набуває чинності з 22 січня 2018 року та діє до 22 січня 2020 року включно (п. 3.1. договору);

- передача в оренду та повернення об`єкта оренди оформлюється актом приймання-передачі, в якому фіксується стан об`єкта оренди. Строк оренди (нарахування орендної плати) у відповідності до умов цього договору починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі і закінчується в момент підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди. Акт приймання-передачі об`єкта оренди є невід`ємним додатком до даного договору (п. 4.1. договору);

- орендар зобов`язаний вносити орендну плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки, обумовлені даним договором. Додатково орендар здійснює компенсацію вартості комунальних послуг (п.5.1. договору);

- розмір орендної плати підлягає індексації. Щомісячно орендна плата коригується на індекс інфляції на підставі даних органів статистики, окрім останнього місяця оренди, але не може бути меншою ніж орендна плата (п. 5.2. договору);

- розмір орендної платті за один календарний місяць, використання об`єкта оренди становить 50000.00 грн. з урахуванням ПДВ (п. 5.3. договору);

- в суму орендної плати не входить компенсація комунальних послуг (п. 5.5. договору);

- сторони після закінчення кожного календарного місяця, в якому надавалися послуги з оренди об`єкта, складають акт про надані послуги з оренди (п. 5.6. договору);

- орендна плата сплачується орендарем щомісяця, попередньою оплатою, не пізніше 20-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю на підставі виставленого орендодавцем в період з 10 по 15 число місяця рахунку (п. 5.7. договору);

- у разі відсутності у орендаря рахунку на оплату орендної плати та/або рахунку на компенсацію комунальних послуг, за будь-якими причинами, орендар зобов`язаний сплатити зазначені платежі у термін, визначений в пункті 5.7. Договору за реквізитами п. 15 даного Договору (п. 5.8 договору);

- орендар окрім платежів з оренди, зобов`язаний компенсувати орендодавцю витрати на комунальні послуги якими він користується (електроенергію та водо- та теплостачання) шляхом 100% попередньої оплати в розмірі вартості фактичних спожитих послуг за попередній місяць. Орендодавець зобов`язаний надати рахунок орендарю для сплати до 10 числа поточного місяця, а орендар сплатити його протягом 3-х робочих днів (п. 5.10. договору);

- відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України сторони узгоджують, що нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало були виконано. Пеня може нараховуватись упродовж трьох років (п. 10.5.1. договору).

Відповідно до акту приймання-передачі об`єкту оренди в орендне користування від 15.02.2018 (арк. с. 15), орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 2500 кв.м., об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2.

20.01.2020 року між сторонами було підписано додаткову угоду до договору оренди частини нерухомого майна №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018, якою сторони продовжити термін дії договору оренди №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018 від 22.01.2018 р. з 22 січня 2020 року по 22 червня грудня 2020 року включно (арк. с. 16).

20.05.2020 року між сторонами було підписано додаткову угоду до договору оренди частини нерухомого майна №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018, якою сторони дійшли взаємної згоди про дострокове розірвання договору оренди №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018, від 22.01.2018 року з 20 травня 2020 року (арк. с. 17).

20.05.2020 року між сторонами підписано акт приймання-передачі (повернення) (арк. с. 18), згідно якого орендар передав, а орендодавець прийняв частину нежитлового приміщення загальною площею 2500 кв.м., об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2.

За даними позивача, відповідач протягом дії договору та в порушення умов договору свої зобов`язання щодо своєчасної сплати орендних платежів та комунальних послуг здійснював неналежним чином, в зв`язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 433 167,79грн. В підтвердження даної заборгованості позивачем надано підписані між сторонами актами виконання робіт (надання послуг) за період з лютого 2018 року - травень 2020 року (арк. с. 22-91).

22.06.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою погасити існуючу заборгованість за договором оренди частини нерухомого майна №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018 від 22.01.2018 року (арк. с. 19-20).

23.06.2020 року відповідачем на адресу позивача надіслано лист, в якому відповідач визнає існування заборгованості перед позивачем в сумі 1 244 622,25 грн. та гарантує, що вказана заборгованість буде перерахована позивачу в строку до 23.06.2021 із розрахунку 100000,00 грн. на місяць (арк. с. 21).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 608 114,96 грн. заборгованості за договором оренди частини нерухомого майна №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018 від 22.01.2018 року, яка складається з: 433 167,77 грн. основного боргу, 139 356,11 грн. пені, 17 558,03 грн. 3% річних та 18 033,05 грн. інфляційних.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію договору оренди частини нерухомого майна №ПТМЗ_ЕЗЧ2/2/2018 від 22.01.2018 року; копію акту приймання-передачі об`єкту оренди в орендне користування від 15.02.2018 року; копію додаткової угоди від 20.01.2020 року; копію додаткової угоди від 20.05.2020 року; копію акту приймання-передачі (повернення) об`єкту оренди від 20.05.2020 року; копію претензії від 22.06.2020 року; копію листа від 23.06.2020 року вих.№2020/589; копії актів виконання робіт (надання послуг); копію акту звірки за період 01.09.2019 року -11.03.2020 року; копію акту звірки за період 01.01.2018 року -04.10.2020 року; розрахунків заборгованості; копію витягу з ЄДР.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. Зазначене також кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, де встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання за договором щодо сплати орендних та комунальних платежів за період з лютого 2018 року - травень 2020 року здійснював неналежним чином.

Проте, під час розгляду даної справи, відповідачем було сплачено 400 000,00 грн. заборгованості за договором, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення №4210 від 30.12.2020 року на суму 400 000,00 грн. (арк. с. 202), а тому в частині позовних вимог щодо стягнення 400 000,00 грн. основного боргу між сторонами відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 2 ст. 231 ГПК України.

Позовні вимоги в частині стягнення 33 167,77 грн. основного боргу, є правомірними, обґрунтованими, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного та пунктів 10.5., 10.5.1. договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача: 139 356,11 грн. пені за період з 01.04.2018 року - 12.10.2020 року, 17558,03 грн. 3% річних за період з 01.04.2018 року - 12.10.2020 року та 18033,05 грн. інфляційних за період з 01.04.2018 року - 31.08.2020 (розрахунок арк. с. 100-126).

Здійснивши перевірку заявлених позивачем до стягнення пені, 3 % річних та інфляційних, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є правомірними, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 33 167,77 грн. основної заборгованості, 139 356,11 грн. пені, 17 558,03 грн. 3% річних та 18 033,05 інфляційних підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Судові витрати в частині закриття провадження у справі на підставі п. 2 ст. 231 ГПК України покладаються на відповідача враховуючи те, що провадження у справі закрито з огляду на сплату відповідачем боргу після пред`явлення позову та приписи ст. 130 ГПК України.

Крім того, 25.01.2021 р. до канцелярії Господарського суду Полтавської області від позивача надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з додатками.

Відповідно до приписів ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття клопотання до розгляду.

Керуючись статтями 129, 221, 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" (вул. Старокотелевська, 2, м. Полтава, Полтавська область,36015, ідентифікаційний код 41372742) на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, Полтавська область,36014, ідентифікаційний код 00110792) 33 167,77 грн. основної заборгованості 139356,11 грн. пені, 17 558,03 грн. 3% річних, 18 033,05 грн. інфляційних та судовий збір в сумі 9121,72 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову - закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

4. Призначити до розгляду клопотання Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про вирішення питання щодо понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №917/1724/20.

5. Розгляд клопотання призначити на 09.02.2021 року на 10:30 год. Судове засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Полтавської області за адресою: м. Полтава, вул. Зигіна, 1, зал судових засідань № 40.

Повне рішення складено 26.01.2021 року

Суддя О.М.Тимощенко

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.