ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Справа № 903/708/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Маціщук А.В.

судді Петухов М.Г.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" на рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року у справі № 903/708/20 (суддя Кравчук А. М., м.Луцьк, повний текст складено 17.11.2020 року)

за позовом: Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі філії "Пасажирська компанія» Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення", м. Нововолинськ

про стягнення 66 763 грн. 75 коп.

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1. Акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" про стягнення 66 763 грн. 75 коп. пені.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе згідно договору про закупівлю № УЗ/ЦЛ-19598/Ю від 22.08.2019 зобов`язань щодо своєчасної поставки товару.

3. Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" 66 763 грн. 75 коп. пені, 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього 68 865 грн. 75 коп..

4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що відповідач, підписуючи договір, взяв на себе зобов`язання (п. 4.3 договору) поставити та передати у власність позивача продукцію - тверде паливо (вугілля кам`яне марки ДГ (13-100) протягом терміну дії договору, проте, за певних умов - протягом 30 календарних днів з дня надіслання рознарядки замовником, якщо інше не зазначено у рознарядці. Інший строк поставки у рознарядці №ПК-7/830 від 28.09.2020 не зазначений. Відповідач вугілля поставив, про отримання іншої рознарядки на іншу електронну пошту чи іншим зв`язком не зазначає та доказів не подав. Поставка відповідає рознарядці. Рознарядка № ПК-7/830 від 28.08.2019 підписана позивачем з дотриманням правил двох підписів, уповноваженими на це посадовими особами - заступниками директора філії "Пасажирська компанія" АТ "Українська залізниця" відповідно до п. 4.2 договору. Перевіривши розрахунок пені в сумі 66763 грн. 75 коп., судом першої інстанції встановлено, що зазначений розрахунок є арифметично правильним та підлягає до стягнення пеня у вказаній позивачем сумі на підставі п. 9.3 договору.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

5. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020року по справ №903/708/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу - акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» в позові.

6. Відповідач не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права. На думку скаржника судом першої інстанції неправильно установлено обставини, які мають значення для справи.

7. Із доданого знімку екрана неможливо встановити, яка саме рознарядка була у вкладенні і чи була вона там взагалі. Суд першої інстанції не врахував позицію відповідача, що дане повідомлення не є належним доказом відправлення рознарядки №ПК-7/828. За словами позивача, рознарядка була відправлена із адреси ІНФОРМАЦІЯ_2. До матеріалів позовної заяви позивачем не додано відомості про повноваження начальника відділу ОСОБА_1 і про те, що ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з позивачем. Лист направлено на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Із договору або інших документів не вбачається, що це офіційна електронна адреса відповідача, на котру сторони узгодили направлення рознарядки за договором. Суд не досліджував, що в графі «кому» зазначається « ОСОБА_2 ». Якщо в пошуковий запит в Інтернеті внести адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , то знаходимо «ФОП ОСОБА_3 ». В доданому знімку екрана персонального комп`ютера ОСОБА_1 відсутні будь-які супровідні дані, відсутні будь-які посилання на номер рознарядки, яка відправляється. Водночас у відомостях про учасника процедури закупівлі № UA-2019-07-19-000508-a - Товариства, розміщених на сайті за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/. вказана інша адреса електронної пошти відповідача - . Позивач не надав до позовної заяви доказів, чи була отримана, а як була, то коли саме була отримана відповідачем, адже за умовами договору позивач мав отримати від відповідача письмове повідомлення про отримання рознарядки. До позовної заяви додано копію рознарядки без належного підтвердження її отримання відповідачем.

8. Враховуючи викладене, відповідач посилається на те, що докази надані позивачем в обґрунтування позовних вимог не є належними доказами в розумінні с. 73, 76 ГПК України, оскільки у договорі не було зазначено офіційної електронної адреси на направлення рознарядки в електронному вигляді на адресу відповідача та визначено особу, що уповноважена на прийняття таких заявок, а роздруківки з електронної адреси не підтверджують отримання рознарядки відповідачем.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

9. Ухвалою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 року Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" на рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року у справі № 903/708/20 та розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" на рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року у справі №903/708/20 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

10. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

11. Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року у справі № 903/708/20 скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

12. Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2019 року за результатами проведення процедури закупівлі відкритих торгів відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 №922-VIII оголошення №UA-2019-07-19-000566-с від 19.07.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" (постачальник) укладено договір про закупівлю № УЗ/ЦЛ-19598Ю (а.с. 5-13).

13. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується у 2019 році поставити виробничим підрозділам замовника предмет закупівлі: код ДК 021:2015 - 09110000-3 Тверде паливо (вугілля кам`яне марки ДГ (13-100) в найменуванні, кількості та за ціною, які зазначені у специфікації (додаток №1) до цього договору, яка є його невід`ємною частиною, де замовник та кінцевий отримувач товару приймають товар та оформлюють відповідні документи, а замовник зобов`язується здійснити оплату в строк та на умовах, визначені цим договором (п. 1.1 договору).

14. Постачальник здійснює поставку товару відповідно до рознарядки замовника на умовах DDP "Поставка зі сплатою мита"(місце поставки згідно специфікації), ІНКОТЕРМС (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року) в пункти призначення за адресами, які зазначені в Додатку №2 до цього Договору (місце поставки) (п. 4.1 договору).

15. Товар згідно цього договору постачається партіями протягом дії цього договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника та кінцевого отримувача товару до прийому товару. Зі сторони замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту Замовника щонайменше двома такими уповноваженими особами: керівник (особа, що виконує його обов`язки) філії "Пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця"; заступник керівника (особа, що виконує його обов`язки) філії "Пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" або заступники керівника (особи, що виконують їх обов`язки) філії "Пасажирська компанія АТ "Укрзалізниця". Рознарядка направляється постачальнику замовником за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту) та/або загальним поштовим зв`язком (поштове відправлення) та/або нарочно. Після отримання рознарядки Постачальник повинен протягом доби направити Замовнику за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту) та/або загальним поштовим зв`язком (поштове відправлення) та/або нарочно повідомлення про отримання рознарядки (п. 4.2 договору).

16. Кожна партія товару постачається протягом 30 календарних днів з дати направлення рознарядки замовником постачальнику, якщо інше не вказано у рознарядці (п. 4.3 договору).

17. Приймання-передача товару за цим договором оформлюється видатковою накладною постачальника та/або актом приймання-передачі товару (в двох екземплярах) (п. 5.5 договору).

18. Датою виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару вважається дата надходження товару у відповідній кількості та якості, згідно із рознарядкою замовника на територію кінцевого отримувача товару (п. 5.7 договору).

19. Загальна вартість цього договору складає: 3686000 грн. 00 коп. без ПДВ (п. 6.2 договору).

20. Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що передбачені договором (п. 8.5.1 договору).

21. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині оплати гарантійних зобов`язань - до повного виконання їх сторонами (п. 12.1 договору).

22. З дати укладення договору попередні переговори та листування втрачають силу (п. 14.2 договору).

23. Специфікацією №1 сторони погодили загальну вартість поставки - 3686000 грн. 00 коп. (а.с. 14), а додатком №2 місця поставки предмету закупівлі (товару) (а.с. 15).

24. Позивачем 28.08.2019 року на електронну пошту (Е - mail) відправлено рознарядку №ПК-7/830 на відвантаження вугілля кам`яного для побутових потреб марки ДГ (13-100), згідно якої для проведення вхідного контролю вугілля всю партію (900 т.) отримує Виробничий підрозділ Харківська вагонна дільниця філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця" з подальшим перерозподілом:

Виробничий підрозділ Харківська вагонна дільниця філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця" - 660 т.;

Виробничий підрозділ Сумська вагонна дільниця філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця" - 60 т.;

Виробничий підрозділ Полтавська вагонна дільниця філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця" - 60 т.;

Виробничий підрозділ Полтавська вагонна дільниця (м. Кременчук) філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця" - 120 т." (а.с. 18).

25. На підтвердження направлення 28.08.2019 письмової рознарядки відповідачу за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту) позивач долучив роздруківку знімка екрана персонального комп`ютера заступника начальника відділу забезпечення виробництва філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця" ОСОБА_1 відправлених листів з електронної пошти (а.с. 20).

26. Згідно п. 4.3 договору 30 денний строк (календарні дні), протягом якого відповідач був зобов`язаний поставити продукцію, закінчується 27.09.2019.

27. 02.09.2019 року та 21.09.2019 року відповідач здійснив часткову поставку товару - вугілля кам`яне марки ДГ 13-100 на суми 879596 грн. 00 коп. та 224652 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними №297, №311 (а.с. 21, 22). Всього своєчасно поставлено товару на суму 1104248 грн. 00 коп.

28. В подальшому 01.10.2019 року, 08.10.2019 року, 18.10.2019 року, 25.11.2019 року, як вважає позивач, після спливу 30-ти денного строку, відповідач здійснив поставку товару, що підтверджується видатковими накладними №316 від 01.10.2019 року на суму 224652 грн. 00 коп., №334 від 08.10.2019 року на суму 482478 грн. 00 коп., №338 від 18.10.2019 року на суму 952928 грн. 00 коп., №101 від 25.11.2019 року на суму 808980 грн. 00 коп. (а.с. 23-26).

29. Позивач на адресу відповідача надіслав претензію №1 від 28.12.2019 року №ПК-7/1714 з додатками, в якій посилаючись на грубе порушення відповідачем зобов`язання за договором УЗ/ЦЛ-19598/Ю вимагав сплатити пеню в розмірі 329559,00 грн. протягом строку визначеного чинним законодавством України (а.с.28-30). Вказану претензію відповідач отримав 21.01.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с. 31). Однак, відповідач вимоги у вказаній претензії не виконав.

30. Враховуючи вищевикладене, вважаючи, що відповідачем було порушено договірні зобов`язання та здійснено поставку товару з простроченням строку, позивачем здійснено нарахування пені в сумі 66 763 грн. 75 коп..

31. Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" 66 763 грн. 75 коп. пені, 2 102 грн. 00 коп. грн витрат по сплаті судового збору, а всього 68 865 грн. 75 коп..

32. В обґрунтування задоволення позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що відповідач, підписуючи договір, взяв на себе зобов`язання поставити та передати у власність позивача продукцію - тверде паливо (вугілля кам`яне марки ДГ (13-100) протягом терміну дії договору, проте, за певних умов - протягом 30 календарних днів з дня надіслання рознарядки замовником, якщо інше не зазначено у рознарядці. Інший строк поставки у рознарядці №ПК-7/830 від 28.09.2020 не зазначений. Відповідач вугілля поставив, про отримання іншої рознарядки на іншу електронну пошту чи іншим зв`язком не зазначає та доказів не подав. Поставка відповідає рознарядці. Рознарядка № ПК-7/830 від 28.08.2019 підписана позивачем з дотриманням правил двох підписів, уповноваженими на це посадовими особами - заступниками директора філії "Пасажирська компанія" АТ "Українська залізниця" відповідно до п. 4.2 договору.

33. Однак, колегією суддів встановлено, що вищезазначені висновки Господарського суду Волинської області не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, з огляду на наступне.

34. Як вбачається з матеріалів справи, у поданому відповідачем до суду першої інстанції відзиві, відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" не виникло зобов`язань з поставки товару на виконання умов договору про закупівлю № УЗ/ЦЛ-19598/Ю від 22.08.2019 року, оскільки, відповідно до п. 4.2. договору товар постачається партіями протягом терміну дії цього договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника. Водночас, відповідач вказує, що рознарядки заявника отримана ним не була, у зв`язку з чим підстави для стягнення штрафних санкцій відсутні.

35. Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

36. Аналізуючи зміст укладеного між сторонами договору № УЗ/ЦЛ-19598/Ю від 22.08.2019 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

37. Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

38. Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

39. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

40. Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

41. Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

42. Положеннями частини 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

43. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

44. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

45. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

46. В пункті 4.2. договору сторони погодили, що товар згідно цього договору постачається партіями протягом терміну дії цього договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника та кінцевого отримувача товару до прийому товару.

Зі сторони замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту замовника щонайменше двома такими уповноваженими особами:

керівник (особа, що виконує його обов`язки) філії "Пасажирська компанія""Укрзалізниця";

заступник керівника (особа, що виконує його обов`язки) філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця", або заступники керівника (особи, що виконують їх обов`язки) філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця".

Рознарядка направляється постачальнику замовником за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту) та/або загальним поштовим зв`язком (поштове відправлення) та/або нарочно. Після отримання рознарядки постачальник повинен протягом доби направити замовнику за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту) та/або загальним поштовим зв`язком (поштове відправлення) та/або нарочно повідомлення про отримання рознарядки.

Замовник не несе відповідальності за ненадання рознарядок та/або надання не в повному обсязі, якщо це є наслідком зміни планів постачання та фінансування замовника.

За необхідності, рознарядка може бути відкоригована замовником, не пізніше, ніж за 15 (п`ятнадцять) робочих днів до кінцевого терміну поставки партії товару, про що обов`язково повідомляється постачальник, шляхом направлення листа за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту) та/або загальним поштовим зв`язком (поштове відправлення) та/або нарочно з обов`язковою відміткою про отримання.

47. Як про це вказує позивач, та що у свою чергу встановлено судом, 28.08.2019 року на електронну пошту (Е - mail) було відправлено рознарядку № ПК-7/830 з додатком. Підтвердженням направлення письмової рознарядки за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту) є паперова копія електронного доказу, а саме, роздруківка знімку екрану персонального комп`ютера заступника начальника відділу забезпечення виробництва філії "Пасажирська компанія" AT "Укрзалізниця" ОСОБА_1 відправлених листів з електронної пошти.

48. Відповідно п. 4.3. договору кожна партія товару постачається протягом 30 календарних днів з дати направлення рознарядки замовником постачальнику, якщо інше не зазначено у рознарядці. Матеріальні витрати, що виникли при поверненні товару, який не був письмово заявлений замовником у рознарядці, покладаються на постачальника.

49. Тобто, позивач зазначає, що оскільки рознарядка на електронну адресу відповідача була надіслана 28.08.2019 року, то починаючи з 29.08.2019 року почався перебіг 30 денного строку протягом якого відповідач був зобов`язаний поставити продукцію. Відповідно 27.09.2019 року - кінцевий строк поставки.

50. Позивач стверджує, що відповідачем було здійснено поставку товару з пропуском 30 денного строку, як це передбачено в п. 4.3. договору.

51. Однак у матеріалах справи міститься копія рознарядки № ПК-7/830 від 28.08.2019 року, яка, як зазначає позивач, була направлена залізницею на електронну пошту ТОВ "Вуглеторфзбагачення" , на підтвердження чого позивач надав скріншот з екрану комп`ютера заступника начальника відділу забезпечення виробництва філії «Пасажирська компанія» AT "Укрзалізниця" ОСОБА_1 із зазначенням електронної пошти останнього ІНФОРМАЦІЯ_2, з якої була відправлена рознарядка.

52. Приписами ст. 96 Господарського процесуального кодексу України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

53. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

54. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

55. Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що наданий позивачем скріншот (знімок з екрану комп`ютера) з огляду на положення статті 96 Господарського процесуального кодексу України є електронним доказом інформації в електронному (цифровому) вигляді, яка містить дані про обставини справи, які подаються суду на електронних пристроях, водночас, процесуальні норми дозволяють подання таких доказів у паперових копіях, засвідчених у передбачений законодавством спосіб, проте, обов`язком сторони, яка подає ці докази у паперовому вигляді, є доведення існування цих доказів в електронній формі.

56. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

57. Згідно ст. 1 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

58. Частина 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначає, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

59. Положеннями ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

60. Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 28.12.2019 року у справі № 922/788/19, від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18.

61. Однак, з наявного у матеріалах справи скріншоту екрану позивача не вбачається, що відправлений ним електронний лист містив електронний підпис ОСОБА_1 , що є обов`язковим реквізитом електронного документа відповідно до вимог закону.

62. Крім того, наданий позивачем скріншот не свідчить, що з електронної пошти заступника начальника відділу забезпечення виробництва філії «Пасажирська компанія» ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) 28.08.2019 року, відповідачу була направлена саме рознарядка № ПК-7/830 від 28.08.2019 року із конкретними відомостями про товар, який мав бути поставлений відповідачем.

63. Окремо слід зазначити щодо електронної пошти відповідача - , на яку позивачем була направлена рознарядка про поставку товару.

64. Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторонами у договорі № УЗ/ЦЛ-19598/Ю від 22.08.2019 року, адреса електронної пошти відповідача, на яку позивач мав відправляти рознарядки про поставку товару на виконання положень пункту 4.2 цього правочину, не була погоджена.

65. Разом з тим, з інформації з відкритих джерел - з Офіційного майданчика електронної системи публічних закупівель України ProZorro за інтернет посиланням - https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-07-19-000566-c встановлено, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 не є офіційною електронною адресою ТОВ "Вуглеторфзбагачення" для прийняття заявок про поставку товару, оскільки, здійснюючи подачу тендерної пропозиції для участі у публічній закупівлі № UA-2019-07-19-000566-c (за результатами якої був укладений договір № УЗ/ЦЛ-19598/Ю від 22.08.2019 року), ТОВ "Вуглеторфзбагачення" надало відомості про себе, як учасника закупівлі, де електронною поштою останнього визначена (а.с. 86-92).

66. Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що контактна електронна пошта Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" не міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(а.с. 36).

67. Положеннями ст. 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

68. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

69. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

70. Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, електронний документ вважається відправленим автором та одержаним адресатом за їх місцезнаходженням (для фізичних осіб - місцем проживання), у тому числі якщо інформаційна, телекомунікаційна, інформаційно-телекомунікаційна система, за допомогою якої одержано документ, знаходиться в іншому місці. Місцезнаходження (місце проживання) сторін визначається відповідно до законодавства.

71. Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

72. Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

73. Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

74. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено з посиланням на вірогідні засоби доказування погодження сторонами можливості направлення рознарядки замовнику за допомогою інтерактивного способу зв`язку (на електронну пошту), а саме, на - .

75. За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

76. Частинами 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

77. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

78. Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

79. Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

80. Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

81. Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

82. Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

83. Отже, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, а судом у свою чергу не встановлено, обставин, з якими положення погодженого сторонами договору пов`язують виникнення у відповідача обов`язку на постачання товару, а саме, початку перебігу строку - 30 календарних днів з дати направлення рознарядки замовником постачальнику.

84. Відтак, позивачем не доведено підстав, а саме прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, з якими останній пов`язує можливість задоволення позову та стягнення з відповідача пені в сумі 66763,75 грн., у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції визнає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

85. Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

86. Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

87. Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

88. Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

89. Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

90. Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

91. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року у справі № 903/708/20 скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

92. Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

93. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог та задоволенню апеляційної скарги, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2102 грн. 00 коп. покладаються на позивача. В свою чергу, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3153 грн. 00 коп. підлягають стягненню з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" на рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року у справі №903/708/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.2020 року у справі № 903/708/20 скасувати та ухвалити нове рішення:

«Відмовити Акціонерному товариству "Укрзалізниця" в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства "Українська залізниця" у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" про стягнення 66 763 грн. 75 коп. пені.»

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (вул. Тверська, буд.5, м.Київ, 03680, ) в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Симона Петлюри, 21А, м.Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" (вул.Шахтарська, буд.43, м.Нововолинськ, Волинська область, 45400, ) 3153,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Волинської області.

5. Справу №903/708/20 повернути Господарському суду Волинської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "20" січня 2021 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.