ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.01.2021м. ДніпроСправа № 904/5853/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогаз Буд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС"

про стягнення 228 710, 00 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Кругліковський Д.Ю. витяг з ЄДР (керівник)

Відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 228 710,00 грн. боргу, мотивуючи порушенням Відповідачем строків поставки.

Відповідач, відзив на позов не надав, у жодне судове засідання явку свого представника не забезпечив.

Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та докази направлення інформації на електронну адресу.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Секретарем судового засідання, для вжиття всіх необхідних заходів повідомлення сторони про розгляд справи, передавалася телефонограма Відповідачеві за номером, який зазначений у ЄДР, однак за вказаним номером, оператором телефонного зв`язку повідомлено, що "неправильно набраний номер".

Крім того, на офіційному сайті Судова влада України, судом розміщено повідомлення для сторін про розгляд справи №904/5853/20.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Справа, згідно зі ст. 165 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані Позивачем докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За даними Позивача, 28.03.2019 Відповідач виставив Позивачеві рахунок на оплату №222 від 28.03.2019 за поставку товару: лічильник газу ультразвуковий G160 А1 Dn 100 0.7 у кількості 2 шт., на загальну суму 100 244,00 грн. з ПДВ.

На підставі зазначеного рахунку, Позивач перерахував Відповідачеві 100 244,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5730 від 29.03.2019 на суму 50 122,00 грн. та №5787 від 08.04.2019 на суму 50 122,00 грн.

04.07.2019 Відповідач виставив Позивачеві рахунок на оплату №575 від 04.07.2019 за поставку товару: лічильник газу ультразвуковий G25 А1 Dn 50 0.7 у кількості 2 шт., на загальну суму 51 300,00 грн. з ПДВ.

На підставі зазначеного рахунку, Позивач перерахував Відповідачеві 51 300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6310 від 09.07.2019 на суму 51 300,00 грн.

04.07.2019 Відповідач виставив Позивачеві рахунок на оплату №576 від 04.07.2019 за поставку товару: лічильник газу ультразвуковий G65 А1 Dn 80 0.7 у кількості 2 шт., на загальну суму 77 166,00 грн. з ПДВ.

На підставі зазначеного рахунку, Позивач перерахував Відповідачеві 77 166,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6311 від 09.07.2019 на суму 77 166,00 грн.

Всього Позивачем перераховано на рахунок Відповідача 228 710,00 грн.

Однак, Відповідач не здійснив поставку товару на суму попередньої оплати.

Позивач направив Відповідачеві вимогу №64 від 10.09.2020, у якій вимагав протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги поставити замовлений товар на суму 228 710,00 грн., а у випадку неможливості поставити товар здійснити повернення сплачених за товар коштів. Вимогу Відповідач одержав 23.09.2020, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту "Укрпошти".

Позивач стверджує, що його вимога залишена Відповідачем без задоволення і відповіді.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт внесення Позивачем передплати, факт не поставки товару Відповідачем Позивачеві, не повернення Відповідачем Позивачеві передплачених коштів, обґрунтованість нарахування стягуваної суми.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 ст.693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростовував.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що Позивач, на підставі рахунків Відповідача, перерахував Відповідачеві попередню оплату, в той час, як Відповідач свої зобов`язання не виконав, доказів поставки товару на спірну суму чи повернення суми передоплати, матеріали справи не містять.

Позивач направив Відповідачеві вимогу №64 від 10.09.2020, у якій вимагав протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги поставити замовлений товар на суму 228 710,00 грн., а у випадку неможливості поставити товар здійснити повернення сплачених за товар коштів. Вимогу Відповідач одержав 23.09.2020, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту "Укрпошти".

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, зазначену вимогу Відповідач залишив без задоволення і відповіді.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України у Позивача виникло право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від Постачальника, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Виходячи з того, що Відповідач не поставив товар у встановлений Позивачем у вимозі строк, після чого не повернув Позивачеві передплачені кошти, суд визнає обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи вимоги щодо стягнення суми попередньої оплати.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС", 51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Білої З, буд. 69 В (код 13424434) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогаз Буд", 49107, м. Дніпро, вул. Дубініна Володі, буд. 10 (код 40291872) 228 710,00 грн. попередньої оплати, 3 430,66 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне рішення складено 25.01.2021

Суддя С.Г. Юзіков