ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа№ 911/1539/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Меліоратор"

на рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 (повне рішення складено 15.10.2020)

у справі №911/1539/20 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП"

до Приватного акціонерного товариства "Меліоратор"

про стягнення 1785356,76 грн заборгованості згідно договору № 05/18 від 23.02.2018, у тому числі - 1623051,60 грн основного боргу, 162305,16 грн штрафу

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" про стягнення 1785356,76 грн заборгованості згідно договору № 05/18 від 23.02.2018, у тому числі - 1623051,60 грн основного боргу, 162305,16 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 05/18 від 23.02.2018 у частині оплати за надані послуги, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 1623051,60 грн основного боргу, 162305,16 грн штрафу і судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7, код 01037229) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (04209, м. Київ, вул. Лебединська, буд. 2 літера А, код 39907 (один мільйон шістсот двадцять три тисячі п`ятдесят одну) грн 60 коп. основного боргу, 162305 (сто шістдесят дві тисячі триста п`ять) грн 16 коп. штрафу, 26780 (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят) грн 35 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом установлений та по суті відповідачем не спростований. З урахуванням порушенням відповідачем умов договору вимоги про стягнення штрафу є обґрунтованими.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Меліоратор" подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20 в частині стягнення 162305 грн 16 коп. штрафу скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові. Також скаржник просив суд поновити Приватному акціонерного товариства "Меліоратор" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20.

В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначав, що судом першої інстанції було порушено норми ЦК України, а саме ст. 551щодо нарахування розміру неустойки.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" у справі №911/1539/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 19.01.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду від 18.01.2021 № 09.1-08/203/21 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/1539/20 у зв`язку зі звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 14.01.2021 судді Калатай Н.Ф., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021 у справі №911/1539/20 для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" визначено колегію суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" до провадження у визначеному складі суддів.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Отже, беручи до уваги вищенаведене, після проведення колегією суддів наради головуючим суддею було оголошено вступну та резолютивну частину постанови, якою апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" на рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20 залишено без змін.

Як убачається із матеріалів справи, 23.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Меліоратор" (замовник) було укладено договір № 05/18, відповідно до п. 1.1 якого предметом даного договору є надання виконавцем послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт (далі - послуги) на будівельному об`єкті "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Миколи Мозгового, 7 в м. Буча Київської обл." (далі - об`єкт).

У відповідності з п. 1.2 договору виконавець надає послуги на будівельному об`єкті баштовими кранами модифікації КБ-403 (КБ-405, КБ-408) (далі - крани), а замовник організовує надання послуг кранами на об`єкті та проводить своєчасну оплату наданих виконавцем послуг.

Виконавець щомісячно надає замовнику для оформлення документи за виконані роботи в терміни, вказані в розділі 5 даного договору (п. 3.8 договору).

Згідно з п. 4.1 договору оплату наданих виконавцем послуг замовник проводить по договірних цінах.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що загальна вартість послуг за договором складається з сумарної вартості наданих послуг, зазначених в актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 5.1 договору виконавець щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця, надає замовнику довідки про виконані роботи та витрати (форми № КБ-3, далі по тексту - довідка), та акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) або акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (акти), оформлені по договірних цінах згідно п. 4.1 даного договору.

Умовами п. 5.2 договору передбачено, що замовник підписує довідки та акти протягом 3-х днів з дня отримання та повертає їх виконавцю. При наявності зауважень, замовник в триденний термін повертає виконавцю довідки і акти, разом зі своїми письмовими зауваженнями для виправлення, виконавець коригує довідки та акти або обґрунтовує перед замовником свій варіант оформлення протягом двох робочих днів. У випадку, якщо замовник не повернув виконавцю довідки та акти в триденний термін та не надав жодних письмових зауважень щодо отриманих довідок та актів, виконані роботи (надані послуги) вважаються такими, що виконані належним чином та прийняті замовником, у зв`язку з чим підлягають оплаті відповідно до п. 5.3 договору.

Відповідно до п. 5.3 договору замовник щомісячно, в термін до 5 числа, проводить оплату наданих виконавцем послуг за попередній місяць. Оплата наданих виконавцем послуг проводиться на підставі довідок або актів. При несплаті послуг до 5 числа виконавець має право в односторонньому порядку зупинити роботу баштових кранів до повного розрахунку за надані виконавцем послуги або демонтувати кран на підкранові колії з вивезенням з об`єкту.

Згідно з п. 6.5 договору в разі порушення замовником строків оплати за договором більше, ніж на один місяць, останній сплачує на користь виконавця неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожний прострочений день оплати та штраф у розмірі 10% від суми невиконаних грошових зобов`язань.

Термін дії даного договору - з моменту його підписання до повного виконання сторонами умов та обов`язків по даному договору (п. 7.1 договору).

На виконання умов договору № 05/18 від 23.02.2018 ТОВ "УБМ-ГРУП" було надано послуги ПрАТ "Меліоратор" на загальну суму 2904954,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг), у тому числі - № 249 від 31.03.2018 на суму 36902,40 грн, № 358 від 30.04.2018 на суму 326696,40 грн, № 440 від 30.04.2018 на суму 66520,80 грн, № 522 від 31.05.2018 на суму 144492,00 грн, № 647 від 30.06.2018 на суму 148671,60 грн, № 739 від 31.07.2018 на суму 142821,60 грн, № 857 від 31.08.2018 на суму 147026,40 грн, № 974 від 30.09.2018 на суму 136664,40 грн, № 1068 від 31.10.2018 на суму 134817,60 грн, № 1206 від 30.11.2018 на суму 23664,00 грн, № 118 від 28.02.2019 на суму 45499,20 грн, № 238 від 31.03.2019 на суму 105787,20 грн, № 319 від 30.04.2019 на суму 102192,00 грн, № 433 від 31.05.2019 на суму 99710,40 грн, № 532 від 30.06.2019 на суму 100060,80 грн, № 637 від 31.07.2019 на суму 114451,20 грн, № 707 від 31.08.2019 на суму 111004,80 грн, № 717 від 31.08.2019 на суму 43200,00 грн, № 792 від 30.09.2019 на суму 107155,20 грн, № 869 від 31.10.2019 на суму 118502,40 грн, № 971 від 30.11.2019 на суму 98649,60 грн, № 1074 від 31.12.2019 на суму 107356,80 грн, № 43 від 31.01.2020 на суму 99657,60 грн, № 111 від 29.02.2020 на суму 111206,40 грн, № 228 від 31.03.2020 на суму 120072,00 грн, № 325 від 30.04.2020 на суму 112171,20 грн

ПрАТ "Меліоратор" було частково оплачено надані ТОВ "УБМ-ГРУП" послуги в сумі 1281902,40 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1452 від 22.05.2018 на суму 36902,40 грн, № 3986 від 20.09.2019 на суму 40000,00 грн, № 4002 від 24.09.2019 на суму 30000,00 грн, № 4021 від 30.09.2019 на суму 40000,00 грн, № 4078 від 15.10.2019 на суму 40000,00 грн, № 4080 від 16.10.2019 на суму 100000,00 грн, № 4235 від 28.11.2019 на суму 50000,00 грн, № 4256 від 03.12.2019 на суму 30000,00 грн, № 4296 від 11.12.2019 на суму 20000,00 грн, № 4376 від 19.12.2019 на суму 200000,00 грн, № 4428 від 20.12.2019 на суму 50000,00 грн, № 4438 від 24.12.2019 на суму 50000,00 грн, № 4464 від 27.12.2019 на суму 70000,00 грн, № 4478 від 08.01.2020 на суму 10000,00 грн, № 4500 від 10.01.2020 на суму 10000,00 грн, № 4521 від 14.01.2020 на суму 10000,00 грн, № 4550 від 20.01.2020 на суму 15000,00 грн, № 4572 від 24.01.2020 на суму 20000,00 грн, № 4595 від 28.01.2020 на суму 20000,00 грн, № 4631 31.01.2020 на суму 50000,00 грн, № 4666 від 07.02.2020 на суму 20000,00 грн, № 4698 від 14.02.2020 на суму 50000,00 грн, № 4757 від 21.02.2020 на суму 15000,00 грн, № 4781 від 28.02.2020 на суму 15000,00 грн, № 4811 від 10.03.2020 на суму 20000,00 грн, № 4818 від 10.03.2020 на суму 30000,00 грн, № 4830 від 12.03.2020 на суму 20000,00 грн, № 4844 від 13.03.2020 на суму 30000,00 грн, № 4856 від 16.03.2020 на суму 20000,00 грн, № 4867 від 17.03.2020 на суму 30000,00 грн, № 4896 від 24.03.2020 на суму 20000,00 грн, № 4911 від 31.03.2020 на суму 20000,00 грн, № 4948 від 09.04.2020 на суму 30000,00 грн, № 4991 від 16.04.2020 на суму 30000,00 грн, № 5019 від 22.04.2020 на суму 20000,00 грн, № 5060 від 29.04.2020 на суму 20000,00 грн, а також виписками з банківського рахунку ТОВ "УБМ-ГРУП" за період з травня 2018 року по квітень 2020 року на зазначену вище суму.

Судом першої інстанції було установлено, що відповідач станом на час подання позовної заяви не виконав взяті на себе зобов`язання і не сплатив ТОВ "УБМ-ГРУП" залишок заборгованості в сумі 1623051,60 грн за виконані роботи за договором № 05/18 від 23.02.2018, останнє і звернулося з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме - майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи убачається, що в порушення умов договору № 05/18 від 23.02.2018, відповідач має заборгованість зі сплати за надані позивачем та прийняті відповідачем послуги в розмірі 1 6230 51,60 грн, доказів оплати останнього матеріали справи не містять.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом першої інстанції був вірно установлений.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 05/18 від 23.02.2018 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до змісту позовної заяви, з урахуванням вищенаведеного, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 162 305,16 грн штрафу.

Судом було зазначено, що у відповідності з п. 6.5 договору у разі порушення замовником строків оплати за договором більше, ніж на один місяць, останній сплачує на користь виконавця, зокрема, штраф у розмірі 10% від суми невиконаних грошових зобов`язань.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Оскільки здійснений позивачем розрахунок штрафу є арифметично вірним (1623051,60*10%), то вимога про стягнення з відповідача 162305,16 грн штрафу є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню судом.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" у повному обсязі.

Стосовно вимог відповідача наведених у апеляційній скарзі,що суд першої інстанції, відповідно до ст. 551 ЦК України, мав підстави для зменшення розмір неустойки у своєму рішенні, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, урахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням установлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

За таких обставин доводи скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції статей 551 ЦК України та 233 ГК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують висновки, покладені в основу прийнятого у справі судового рішення. Разом з цим, посилання скаржника на порушення судом першої інстанції статті 277 ГПК України колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки не містять мотивованого обґрунтування суті допущеного судом порушення.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не з`ясовано питання наявності збитків у позивача, їх розмір, що є обов`язковим для застосування статті 233 ГК та 551 ЦК України, суд відхиляє, оскільки, виходячи з принципу змагальності сторін у господарському процесі кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом, що передбачено положеннями статті 13 ГПК України.

Щодо доводів Приватного акціонерного товариства "Меліоратор", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти відповідача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" на рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі №911/1539/20.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.01.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна