ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа№ 910/9427/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 (повне рішення складено: 11.11.2020)

у справі №910/9427/20 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Міністерства оборони України

про стягнення 1 833 330,66 грн

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 931 751 грн 15 коп., в тому числі: 244 115 грн 36 коп. 3 % річних та 687 635 грн 82 коп. інфляційних втрат.

У подальшому від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 394 034 грн 03 коп. 3 % річних та 1 439 296 грн 63 коп. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 00034022) на користь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (вул. Дружби народів, 1, смт. Новогуйвинське, Житомирська обл., 12441, ідентифікаційний код 07620094) 394 034 (триста дев`яносто чотири тисячі тридцять чотири) грн 03 коп. 3 % річних, 1 439 296 (один мільйон чотириста тридцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто шість) грн 63 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 27 499 (двадцять сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 96 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що з огляду на встановлення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 394 034 грн 03 коп. 3 % річних та 1 439 296 грн 63 коп. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) за період з 01.07.2017 по 23.04.2018, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Справу в суді апеляційної інстанції розглянути за участю представника Міністерства оборони України.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Апелянт стверджує про те, що у нього з 15.10.2014 не виникло грошове зобов`язання з оплати військової техніки, а нарахування інфляційних та річних не незаконним. Також апелянт посилається на відсутність бюджетного фінансування та видатків у 2020 році, передбачених для сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Позивачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 задоволено клопотання Міністерства оборони України про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20, поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20, відкрито апеляційне провадження у справі №910/9427/20 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України, розгляд справи призначено на 19.01.2021.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 910/22751/15, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2018 та постановою Верхового суду від 06.06.2018, стягнуто з Міністерства оборони України на користь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" грошові кошти у розмірі 16 141 686 грн 00 коп., 7 070 грн 00 коп. витрат за проведення експертизи та 73 080 грн 00 коп. судового збору.

Даними судовими рішеннями установлено, що у кінці вересня - на початку жовтня 2014 року ДП "Житомирський бронетанковий завод" передало військовим частинам 20 одиниць військових техніки (БМП-1 в кількості 11 одиниць та БРДМ-2 в кількості 9 одиниць). Передача техніки відбувалась за "актами технічного стану", які крім складу і стану техніки, містять дані про прийняття її представниками військових частин, а саме:

за актом № 4/3/14 була передана БРДМ-2 № И08ЖТ0174;

за актом № 5/3/14 була передана БРДМ-2 № И06ЖТ0169;

за актом № 6/3/14 була передана БРДМ-2 № И07ЖТ0173;

за актом № 7/3/14 була передана БРДМ-2 № И-08ЖТ0175;

за актом № 8/3/14 була передана БРДМ-2 № И08ЖТ0176;

за актом № 9/3/14 була передана БРДМ-2 № И06ЖТ0170;

за актом № 10/3/14 була передана БРДМ-2 № И08ЖТ0177;

за актом № 11/3/14 була передана БРДМ-2 № И10ЖТ0197;

за актом № 12/3/14 була передана БРДМ-2 № И10ЖТ0198;

за актом № 13/3/14 була передана БМП-1 № Х09ЖТ0228;

за актом № 15/3/14 була передана БМП-1П № Х10ЖТ0232;

за актом № 14/3/14 була передана БМП-1П № Х09ЖТ0230;

за актом № 16/3/14 була передана БМП-1 № Х10ЖТ0233;

за актом № 17/3/14 була передана БМП-1П № Х10ЖТО234;

за актом № 18/3/14 була передана БМП-1П № Х11ЖТ0236;

за актом № 19/3/14 була передана БМП-1П № Х11ЖТ0237;

за актом № 20/3/14 була передана БМП-1П №Х11ЖТ0238;

за актом № 21/3/14 була передана БМП-1П № Х12ЖТ0239;

за актом № 22/3/14 була передана БМП-1 №Х12ЖТ0240;

за актом № 23/3/14 була передана БМП-1П №Х12ЖТ0241.

Унаслідок передачі та приймання у кінці вересня - на початку жовтня 2014 року 20 одиниць військової техніки між сторонами виникли правовідносини (зобов`язання), які є характерними для купівлі-продажу, оскільки стосуються передачі однією стороною (позивачем) майна у власність другій стороні (відповідачу) за плату (ст. 655 ЦК України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 910/22751/15, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2018 та постановою Верхового суду від 06.06.2018 установлено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та стягнуто з Міністерства оборони України на користь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" грошові 16 141 686 грн 00 коп. оплати поставленого в кінці вересня - на початку жовтня 2014 року товару.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого в кінці вересня - на початку жовтня 2014 року товару, факт якого встановлений вищевказаними судовими рішеннями, ДП "Житомирський бронетанковий завод" просить суд стягнути з Міністерства оборони України 394 034 грн 03 коп. 3 % річних та 1 439 296 грн 63 коп. інфляційних втрат за період з 01.07.2017 по 23.04.2018.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про правильність розрахунків ДП "Житомирський бронетанковий завод" у заявлених до стягнення сумах, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 394 034 грн 03 коп. 3 % річних та 1 439 296 грн 63 коп. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) за період з 01.07.2017 по 23.04.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Щодо твердження апелянта про те, що у нього з 15.10.2014 не виникло грошове зобов`язання з оплати військової техніки, а нарахування інфляційних та річних не незаконним, колегія суддів відзначає наступне.

Так, за висновками судів у справі № 910/22751/15 грошове зобов`язання відповідача з оплати переданої у 2014 році військової техніки виникло на підставі норм ст. 691, 692 Цивільного кодексу України, якими установлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. При цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стосовно доводів апелянта про відсутність бюджетного фінансування та видатків у 2020 році, передбачених для сплати 3% річних та інфляційних втрат, колегія наголошує, що згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а тому посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання своїх грошових зобов`язань є безпідставними та не обґрунтованими.

В силу приписів статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Міністерство оборони України, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/9427/20.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 25.01.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов