ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м.Дніпро Справа № 912/1025/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Шаповалов Д.В. (в режимі відеоконференції) адвокат, ордер серії ВА №1009204 від 30.11.2020 р.;

від відповідача: Пашинін О.А. (в режимі відеоконференції) адвокат, ордер серії АА №1059237 від 04.11.2020 р.;

третя особа: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020 (повний текст складено 16.10.2020 суддя Поліщук Г.Б.) у справі №912/1025/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Одинець Валентини Борисівни, АДРЕСА_1

до відповідача Акціонерного товариства "ОТП Банк", 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

про стягнення 100 000 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Фізична особа-підприємець Одинець Валентина Борисівна звернулась До Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про стягнення компенсації у розмірі 100 000,00 доларів США, що еквівалентні за офіційним курсом Національного банку України станом на день подання позову 2 492 150,00 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020 у справі №912/1025/20 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "ОТП Банк" на користь Фізичної особи-підприємця Одинець Валентини Борисівни компенсацію у розмірі 100 000 доларів США та 37 382, 25грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано невиконанням відповідачем зобов`язань, взятих на себе за договором оренди від 01.09.2016 №02, в частині виплати грошової компенсації.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "ОТП Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обгрунтовано наступним:

- період дії Договору оренди розпочався 01.01.2017 року і продовжувався до 23:59 години 30.11.2019 року, оскільки дата 30.11.2019 року входила (включалася) до обумовленого Орендарем та Орендодавцем періоду його чинності, що прямо зазначено останнім словом речення пункту 6.1. цього договору - «включно».

- додатковим підтвердженням того, що станом на 30.11.019 року строк Договору оренди не закінчився, є те, що на вказану дату Банк володів усіма передбаченими Договором оренди правами Орендаря відносно Приміщення, у тому числі правами володіння та користування ним.

- суд першої інстанції не обґрунтував, яким чином висновок про те, що строк дії Договору оренди припинив дію 30.11.2019 року узгоджується із положенням п. 6.1. Договору оренди, про те, що період дії цього правочину включає дату 30.11.2019 року.

- висновок суду першої інстанції про те, що експерт, готуючи Висновок, перевищив свої повноваження, «...навівши, окрім дати закінчення Договору оренди, висновок щодо відсутності підстав для виплати компенсації, що за наявності спору між сторонами, належить до компетенції господарського суду», не відповідає фактичним обставинам справи.

- матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження того, шо наявними є передбачені п. 4.2.13. Договору оренди обставини, встановлення яких є обов`язковим для сплати компенсації.

- суд першої інстанції вийшов за межі предмета позову, надав оцінку обставинам, які не стосуються спору у цій справі, чим вийшов за межі своїх повноважень.

У поясненнях скаржник зазначає, що пункти 4.2.11 та 4.2.12 Договору оренди регулюють різні правовідносини, оскільки пункт 4.2.11. встановлює підстави, що обумовлюють виникнення у Банку обов`язку сплатити компенсацію Орендодавцеві, тоді як п. 4.2.12. цього договору визначає винятки по сплаті 100 000 доларів США, які можуть мати місце виключно після виникнення визначених п. 4.2.11 обставин.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що:

- станом на 30.11.2019 року Орендарем не було повернуто Орендодавцю Об`єкт оренди у відповідності до п. 2.1. Договору,а тому не зрозумілою є позиція відповідача щодо постійного повернення до питання дати припинення договору оренди № 2 від 01.09.2016 року оскільки відсутні будь які доводи щодо впливу дати припинення Договору на виплату компенсації.

З приводу правовідносин по припиненню Договору № 2 від 01.09.2016 року в провадженні Господарського суду Кіровоградської області знаходиться справа № 912/424/20.

- судом першої інстанції абсолютно правомірно залишено поза увагою Висновок семантико - текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 2925 від 13.01.2020 року та Висновок науково - правової експертизи № 126/31-е від 14.02.2020 року, оскільки останні є недопустими доказами (як висновки експерта) у справі № 912/1025/20.

- наявність можливих претензій щодо всіх перелічених у п. 2.4.13. Договору обставин не потребує їх доведення певними засобами доказування.

- у 2013 році з АТ «ОТП Банк» обумовлено виплату компенсації пов`язаної з приведенням Об`єкту оренди у стан, який існував до реконструкції у 2007 році (торговий дім), у випадку припинення орендних відносин з ПАТ «ОТП Банк».

- у відповідності до п. 6.1. Договору Орендар повинен був за три місяці до 30.11.2019 року повідомити Орендодавця про своє бажання продовжити строк дії Договору або його переукладення.

- факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого не здійснено стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020 у справі №912/1025/20. Розгляд справи призначити у судовому засіданні на 16.12.2020 о 12:00 годин.

01.12.2020 від представника ФОП Одинець Валентини Борисівни на електронну пошту суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з забезпеченням її проведення зокрема у Господарському суді Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 02.12.2020 судове засідання 16.12.2020 на 12:00 год ухвалено проводити у режимі відеоконференції з Господарським судом Кіровоградської області.

02.12.2020 представником відповідача заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів.

03.12.2020 ухвалою суду судове засідання у справі №912/1025/20 з Акціонерним товариством "ОТП Банк" призначене на 16.12.2020 на 12:00 годин ухвалено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 16.12.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.01.2021 на 12:00 год. Судове засідання ухвалено проводити у режимі відеоконференції.

18.01.2021 оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

01.09.2016 між фізичною особою-підприємцем Саркісяном Ігорем Карлосовичем (Орендодавець) та публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (Орендар) укладено договір оренди №02 (т. І а.с. 5-10).

01.09.2016 між сторонами Договору укладено додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої внесено зміни в Договір в частині розміру орендної плати та порядку її сплати.

Згідно акта приймання-передачі частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, вказане приміщення передано Орендареві.

На підтвердження власних доводів відповідачем надано до матеріалів справи експертні висновки.

Згідно Висновку семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи від 13.01.2020, проведеної Київською незалежною судово-експертною установою на замовлення відповідача (т. І, а.с. 95-100), дія договору оренди №2 від 01.09.2016, з огляду на семантичне навантаження положень цього договору, закінчується 01.12.2019. Зважаючи на об`єктивний зміст пункту 4.2.11. Договору, враховуючи, що дія цього договору закінчується 01.12.2019 (а 30.11.2019 Договір ще діяв), передбачена пунктом 4.2.11. Договору компенсація Орендарем Орендодавцеві не підлягає виплаті.

Згідно Висновку науково-правової експертизи, виконаної на запит Адвокатського об`єднання "Еверлігал", щодо наявності правових підстав для виплати компенсації за договором оренди нежитлових офісних приміщень, строк дії договору оренди №02 від 01.09.2016 закінчився 1 грудня 2019 року. У свою чергу, день 30 листопада 2019 року був останнім днем дії даного договору, а тому договір був чинним на вказану дату. 1 грудня 2019 року його дія була припинена (не достроково, а у зв`язку із закінченням строку договору).

Представник Орендодавця 11.11.2019 звернувся з вимогою, адресованою на ім`я члена правління АТ "ОТП Банк" Лазепко Л . О. , про виплату компенсації в розмірі 100000 доларів США, передбаченої п. 4.2.11. договору оренди від 01.01.2016 (т.І а.с. 88).

Листом від 19.11.2019 у виплаті компенсації АТ "ОТП Банк" відмовлено у зв`язку з тим, що жодна із умов такої виплати, передбачена умовами договору, не настала.

15.11.2019 представником Орендодавця направлено на адресу Орендаря вимогу (т.1 а.с. 19), у якій, з посиланням на п. 4.2.11. договору оренди від 01.09.2019 висловлено прохання виплатити компенсацію у розмірі 100000 доларів США шляхом перерахування еквівалента в гривні за офіційним курсом НБУ на дату сплати платежу на поточний рахунок Орендодавця, вказаний у п. 3.8. Договору.

В подальшому, 05.02.2020 фізичною особою-підприємцем Саркісян І.К. (Первісний кредитор) та фізичною особою -підприємцем Одинець В.Б. (Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №1, у відповідності до якого Первісний кредитор відступає Новому кредиторові право вимоги, належне Первісному кредитору, і стає кредитором за договором оренди №02 від 01.09.2016, укладеного між Первісним кредитором та ПАТ "ОТП Банк".

За цим договором Новий кредитор одержує замість Первісного кредитора право вимагати від Боржника належного виконання грошових зобов`язань, які випливають з Основного договору на загальну суму 112538,804 доларів США, зокрема сплати Боржником компенсації згідно п. 4.2.11. Основного договору у розмірі 100000 доларів США шляхом перерахування еквівалента в гривні за офіційним курсом НБУ на дату сплати платежу.

13.02.2020 на адресу ПАТ "ОТП Банк" направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором оренди №02 від 01.09.2016 (т.І а.с. 26-29).

13.02.2020 фізичною особою-підприємцем Одинець В.Б. на адресу ПАТ "ОТП Банк" направлено повідомлення-вимогу щодо сплати, в тому числі, компенсації в розмірі 100000 доларів США, передбаченої договором оренди №02 від 01.09.2016 (т.І а.с. 30-33), проте, станом на 10.03.2020 (день звернення до суду з позовом) компенсація не була виплачена.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача, визначеної умовами укладеного між сторонами договору компенсації, в зв`язку з закінченням дії договору оренди.

01.09.2016 між фізичною особою-підприємцем Саркісяном Ігорем Карлосовичем (Орендодавець) та публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (Орендар) було укладено договір оренди №02 (надалі - Договір) (т. І а.с. 5-10).

За умовами вказаного Договору, Орендодавець передає Орендареві за плату у тимчасове користування (оренда) для розміщення відділення Орендаря нежитлові офісні приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 209,8 квадратних метри на підставі експлікації ОКП "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" від 13.11.2007, а також відповідні перегородки, зовнішні стіни (в подальшому - Об`єкт оренди/об`єкт).

Об`єкт оренди знаходиться у користуванні Орендодавця на підставі Договору позички нежитлового приміщення б/н від 15.07.2016, укладеного з власником приміщення ОСОБА_1 (додаток №2 до цього Договору).

Пунктом 1.2. договору визначено, що об`єкт оренди буде використовуватись Орендарем для розміщення відділення Орендаря.

По цьому Договору Об`єкт оренди надається Орендарю на строк оренди, визначений п. 6.1. договору. Об`єкт оренди підлягає поверненню Орендодавцеві в останній день строку оренди (п. 1.3. Договору).

За умовами п. 4.2.11. Договору у разі дострокового припинення Договору за ініціативою Орендаря, у порядку, передбаченому п. 6.3. Договору, або закінчення строку дії Договору з урахуванням пункту 4.2.12. Договору, у період з 1 січня 2017 року по 30 листопада 2019 року, Орендар у 15-денний строк, з дати отримання письмової вимоги Орендодавця, виплачує останньому компенсацію у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, шляхом перерахування еквівалента в гривні за офіційним курсом НБУ на дату сплати платежу, на рахунок Орендодавця, визначений у його письмовій вимозі. Компенсація виплачується Орендарем не пізніше дати підписання Сторонами Актів прийому-передачі (повернення) Об`єкту оренди, при умові, що така вимога виставлена за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати оплати.

Пунктом 4.2.12. Договору визначено, що зазначена вище компенсація не виплачується Орендодавцю в разі продовження цього Договору оренди або укладення нового договору оренди щодо Об`єкта оренди у порядку, визначеному у п. 6.1. Договору.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В судовому засіданні , представники сторін визнали як обставину, яка не потребує доказування той факт, що Договір не продовжено, нового Договору не укладено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим відсутність підстав для застосування положень пункту 4.2.12. Договору в частині звільнення Орендаря від обов`язку здійснення виплати компенсації, визначеної пунктом 4.2.11 Договору в зв`язку з продовження Договору оренди або укладення нового договору оренди.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, даний договір вступає в силу з дати його укладання. Строк оренди складає період з « 01» січня 2017 року і по « 30» листопада 2019 року включно…

6.2 Даний Договір може бути розірваний у випадках:

а) закінчення строку оренди ,вказаного в пункті 6.1 даного Договору (при відсутності повідомлення Орендаря про намір продовжити термін дії даного Договору).

б) у випадках передбачених пп. 5.5, 6.3 даного Договору.

Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Специфіка визначення терміну вказівкою на подію, яка має неминуче настати, полягає в тому, що в момент укладання договору сторони відповідних правовідносин в силу об`єктивних обставин не можуть знати точної дати настання даної події. Зокрема, прикладом такої події є смерть відчужувача за договором довічного утримання (ст. 744 ЦК України). При цьому необхідно звернути увагу на ту обставину, що подія, про яку йдеться в п. 2 ст. 252 ЦК України, має неминуче настати. Тому подія закічення строку оренди, настання якої є лише ймовірним, але не обов`язковим, не може вважатись терміном в розумінні ст. 252 ЦК України.

Відповідно доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу «…предметом доказування у справі № 912/1025/20 є не обставини припинення дії договору № 2 від 01.09.2016року та механізм повернення чи неповернення Об`єкту оренди, а стягнення компенсації з Орендаря в розмірі 100 000 доларів США в зв`язку з настанням обставин визначених п.4.2.11 Договору у поєднанні з пунктами 1.3, 42.12, 4.2.13 та 6.1» відхиляються колегією суддів як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні стороною норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В зв`язку із чим, колегія суддів вважає встановленим, що предметом доказування є в тому числі, встановлення періоду у часі зі спливом якого пов`язана подія, яка має юридичне значення, а саме закінчення строку дії договору.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині відсутності значення встановлення дня закінчення строку дії Договору «незрозумілою є позиція відповідача щодо постійного повернення до питання дати припинення договору оренди № 2 від 01.09.2016 року оскільки відсутні будь які доводи щодо впливу дати припинення Договору на виплату компенсації» відхиляються колегією суддів як такі, що суперечать обов`язку суду встановити обстави, які входять до предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до частини 1 статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Колегія суддів визнає, як загальновідому обставину, що 30 листопада 2019року була суботою і, відповідно, неробочим днем. Відповідно, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, днем закінчення строку дії Договору є 2 грудня 2019року.

Доводи апеляційної скарги в частині помилковості встановлення місцевим господарським судом дати закінчення строку дії Договору визнаються обґрунтованими. Разом з тим, відповідач помилково визначив 01.12.2017р. як дату закінчення договору з вищенаведених підстав.

Відповідно до частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

Висновок суду першої інстанції в частині встановлення закінчення строку дії договору саме 30 листопада 2019 року, визнається колегією суддів такими, що прийнятий при неправильному тлумаченні закону і не застосуванні закону, який підлягав застосуванню.

Разом з тим, висновок місцевого господарського суду в частині того, що питання встановлення дати закінчення договору врегульовано нормами чинного законодавства та умовами самого договору, та, за переконанням суду, не потребує спеціальних знань є таким, що прийнято у відповідності до приписів процесуального права.

Відповідні доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування висновків експертиз відхиляються з огляду на приписи частини другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно, положення пункту 4.2.11 Договору, в частині наявності у відповідача обов`язку зі сплати позивачу компенсації у розмірі 100000 (сто тисяч) доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату сплати платежу в зв`язку із закінченням строку дії договору у період з 1 січня 2017 року по 30 листопада 2019 року не підлягають застосуванню, оскільки день закінчення дії договору знаходиться поза межами строку, визначеного умовами договору строку, в зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідний висновок місцевого господарського суду про невиконання відповідачем зобов`язань, взятих на себе за договором оренди від 01.09.2016 №02, в частині виплати грошової компенсації є таким, що встановлений судом на підставі недоведених обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, які зводяться до викладення обставин проведення відповідачем покращень орендованого приміщення і можливого відокремлення відповідних покращень, перебудови під свої потреби, зміни призначення для використання з торгівельного центру на відділення банку зі зменшенням площі Об`єкту оренди на 31.5 кв м. відхиляються колегією суддів як такі, що не входять до предмету доказування.

Інші доводи позивача зводяться до викладення змісту договору і не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, наведених вище.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до пунтків 2, 4 частини 1, статті 277 Господарського процесуального кодексу України, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення .

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020 у справі №912/1025/20 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020 у справі №912/1025/20 - скасувати.

Ухвалити нове рішення:

В задоволенні позовних - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.01.2021

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік