ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.01.2021 р. Справа № 914/148/21

Суддя Господарського суду Львівської області Яворський Б.І.,

розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи: ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ,

до відповідача: Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, м.Дрогобич Львівської області,

про відшкодування майнової шкоди (упущеної вигоди), завданої порушенням авторського права,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області про відшкодування майнової шкоди (упущеної вигоди), завданої порушенням авторського права, в розмірі 12'867'959,93 грн.

Позовні вимоги обгрунтована тим, що відповідач порушив авторські права позивача, що полягає у неправомірному використанні відповідачем у закладах освіти запатентованої позивачем охоронної системи «Аресконт».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 січня 2021 справу № 914/148/21 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Частиною 2 ст. 20 ГПК України визначено повноваження Вищого суду з питань інтелектуальної власності при розгляді справ щодо прав інтелектуальної власності. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 20 ГПК України Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи у спорах щодо прав автора та суміжних прав, в тому числі спорах щодо колективного управління майновими правами автора та суміжними правами.

Водночас, на дату звернення позивача із цим позовом Вищий суд з питань інтелектуальної власності не розпочав свою роботу.

У пункті 1 Розділу Х «Прикінцеві положення» зазначено, що ч. 4 ст. 3, ч. 1 та ч.2 ст. 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), ч.3 ст.24, ч. 3 ст. 25, ч. 9 ст. 31, ч. 2 ст. 33, ч. 3 ст. 253, ч. 1 ст. 320 цього Кодексу (в частині права на подання заяви про перегляд судового рішення Вищого суду з питань інтелектуальної власності) вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Згідно з положеннями, наведеними у п. п. 15, 16 ч.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України, Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності; до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 1 ГПК України (у редакції, що діяла до 15.12.2017) визначалося право підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

У статті 12 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) закріплено, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконаннігосподарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги(виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів; 41) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство; 9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У пункті 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, за наявності, зокрема, таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарським судам підвідомчі справи у спорах, пов`язаних з використанням у господарському обороті об`єктів інтелектуальної власності, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України (п.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

У п.3 Постанови №5 від 04.06.2010 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» Пленум Верховного суду України звертав увагу, що при визначення судової юрисдикції судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автором вважається фізична особа, яка своєю творчею працею створила твір. У зв`язку з цим усі спори щодо визнання авторства на твір належать розгляду в порядку цивільного судочинства, в тому числі в разі набуття юридичною особою права суб`єкта права інтелектуальної власності на твір, який створений у зв`язку з виконанням трудового договору (частина друга статті 429 ЦК) або який створено за замовленням (частина друга статті 430 ЦК). При визначенні судової юрисдикції інших категорій справ щодо захисту авторського права і (або) суміжних прав судам слід виходити з положень статей ЦПК та ГПК України щодо предметної та суб`єктної юрисдикції. Зокрема, в порядку цивільного судочинства підлягає вирішенню спір за участю фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності, якщо цей спір виник не у зв`язку зі здійсненням нею господарської діяльності.

Таким чином, враховуючи наведене, спір щодо захисту прав інтелектуальної власності підвідомчий господарським судам, у разі якщо за захистом порушеного права звернулися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, якщо спір виник із здійснення господарської діяльності.

Водночас, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх авторських прав, як фізична особа - творець об`єкта інтелектуальної власності на підставі патенту на корисну модель № НОМЕР_1 від 10.08.2017 та свідоцтва про реєстрацію авторського права на науковий твір № НОМЕР_2 від 27.03.2017, а тому такий спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 ст. 175 ГПК України).

Керуючись п. 1 ч. 1 та ч.6 ст. 175 ГПК України, ст. ст. 234, 235 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області про відшкодування майнової шкоди (упущеної вигоди), завданої порушенням авторського права в розмірі 12'867'959,93 грн.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної позовної заяви віднесено до юрисдикції загального суду, який розглядає справи у порядку цивільного судочинства.

3. Копію ухвали, разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Додаток: позовна заява з доданими до неї матеріалами та поштовий конверт, всього на 90 арк.

Суддя Б.І. Яворський