ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/47/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н. В., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-ТЕМП» (вх.№2-57/21 від 19.01.2021р.) про забезпечення позову у справі № 916/47/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-ТЕМП» (38800, Полтавська обл., Чутівський р-н, смт Чутове, вул. Полтавський Шлях, буд. 197; Адреса для листування: 04119, м. Київ, вул. Дягтярівська, буд. 25-А, корпус Л; код ЄДРЮОФОПГФ 36564890)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ БРИГАНТИНА» (65005, м. Одеса, вул. Михайлівська Площа, буд. 1; код ЄДРЮОФОПГФ 41097845)

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «РІАЛ-ТЕМП», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ТФ БРИГАНТИ НА» про стягнення заборгованості у розмірі 362 528 грн, 3% річних у розмірі 1 498 грн 26 коп., інфляційних втрат у розмірі 3 464 грн 24 коп. та пені у розмірі 16 320 грн 27 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/47/21. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 04.02.2021р.

19 січня 2021р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява ТОВ «РІАЛ-ТЕМП» (вх.№2-57/21 від 19.01.2021р.) про забезпечення позову у справі № 916/47/2 шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА», які знаходяться на його банківських рахунках у всіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України в межах заявлених позовних вимог у розмірі 383 810 грн 77 коп.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що існують підстави вважати, що рішення суду у справі №916/47/21 неможливо буде виконати у зв`язку з тим, що рухоме і нерухоме майно у ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА» відсутнє. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу відповідача значно менше заявленої до стягнення суми боргу та складає 1 000 грн.

Станом на 01.12.2020р. у ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА» наявний податковий борг у розмірі 20 205 грн 42 коп., у зв`язку з чим у податкового органу на підставі ст. 89 Податкового кодексу України виникло право податкової застави та право адміністративного арешту на кошти і майно ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА» в порядку ст. 94 Податкового кодексу України.

Позивач також зазначив, що ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА» ухилилося від досудового врегулювання спору, про що свідчить залишення претензії №1 від 10.12.2020р. без відповіді та задоволення.

Крім того, ТОВ «РІАЛ-ТЕМП» вказує на те, що укладений між сторонами договір є змішаним і містить в собі елементи договору поставки, комісії тощо. Згідно видаткових накладних було поставлено відповідачу масло-вмісний продукт. В договорі є ряд умов, що стосуються розповсюдження товару споживачам (фізичним особам), тобто у роздріб (п. 5.1.2,5.1.3,5.1.7,6.2.3,6.2.4,6.2.5,6.2.7, 6.2.9, 6.2.11, 7.7). Водночас, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА» відсутні КВЕД, які б дозволяли продавати товар в роздріб, що, на думку позивача, свідчить про завідомо укладення ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА» договору не для досягнення його мети. Таким чином, позивач дійшов висновку, що поведінка відповідача не є добросовісною, що підтверджується відсутністю відповідних видів економічної діяльності для реалізації свої зобов`язань за договором, а в подальшому ухиленням від виконання зобов`язання з оплати товару.

Також, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиний учасник ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА», який одночасно є директором, ОСОБА_1 , відповідно до офіційного веб-сайту Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області є депутатом вказаної селищної ради.

Позивачу стало відомо, що на сесії селищної ради було прийнято рішення про утворення ряд постійних комісій, зокрема, постійна комісія з питань фінансів, бюджету, комунальної власності, планування соціально-економічного розвитку та інвестицій, до складу якої обрано Бірмана Олексія Петровича. У зв`язку з цим, на думку заявника, постійна зайнятість Бірмана О.П. в роботі Великодолинської селищної ради, об`єктивно вплинула на господарську діяльність ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА», наслідком чого стала не оплата за поставлений товар.

ТОВ «РІАЛ-ТЕМП» зазначає, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Бірман О.П. є одночасно учасником та директором інших юридичних осіб, зокрема, ТОВ «КОЛІЗЕЙ-ЮГ» (код ЄДРЮОФОПГФ 41432125). Тому, з позиції позивача, існує обґрунтована загроза того, що кошти та оборотні засоби можуть бути передані від ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА» до ТОВ «КОЛІЗЕЙ-ЮГ» та , у зв`язку з чим позивач вважає, що учасник втратив інтерес до ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА».

На підставі вищенаведеного позивач дійшов висновку, що вищевказані обставини в сукупності свідчать про те, що у разі задоволення позовних вимог рішення суду буде неможливо виконати, тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах суми позову у розмірі 383 810 грн 77 коп., що знаходяться на всіх банківських рахунках ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА», є співмірним і збалансованим заходом. Вжиття такого заходу, на думку ТОВ «РІАЛ-ТЕМП», гарантуватиме виконання рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 383 810 грн 77 коп. з відповідача, відповідає меті забезпечення грошових вимог позивача і водночас не порушить майнових прав ні відповідача, ні інших осіб.

Позивач зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В якості нормативного обґрунтування позивач посилається на ст.ст. 136, 137 ГПК України та просить задовольнити заяву про забезпечення позову у справі №916/47/21.

Розглянув матеріали справи, заяву ТОВ «РІАЛ-ТЕМП» про забезпечення позову, виходячи з матеріалів справи, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004р. № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Слід зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Таким чином, оцінюючи подані позивачем докази, а саме: установчі документи відповідача; докази, з яких вбачається, що відповідач ухиляється від досудового врегулювання спору; щодо наявності податкового боргу , з урахуванням положень ст.86 ГПК України, з урахуванням наявних матеріалів справи та положень чинного законодавства, на думку суду, адекватним, співрозмірним та обґрунтованим у даному випадку є такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ТФ БРИГАНТИНА», які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитних установах на території України у межах суми стягнення у розмірі 383 810 грн 77 коп.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.144 ГПК України ухвала підлягає негайному виконанню. Частиною 8 ст.140 ГПК України встановлено, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також, не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладеного, враховуючи матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-ТЕМП» про забезпечення позову у справі № 916/47/21.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 234, 333 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-ТЕМП» про забезпечення позову у справі № 916/47/21 задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ БРИГАНТИНА» (65005, м. Одеса, вул. Михайлівська Площа, буд. 1; код ЄДРЮОФОПГФ 41097845), які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитних установах на території України у межах суми стягнення у розмірі 383 810 грн 77 коп.

3. За даною ухвалою стягувачем є: Товариство з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-ТЕМП» (38800, Полтавська обл., Чутівський р-н, смт. Чутове, вул. Полтавський Шлях, буд. 197; Адреса для листування: 04119, м. Київ, вул. Дягтярівська, буд. 25-А, корпус Л; код ЄДРЮОФОПГФ 36564890)

Боржником є: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТФ БРИГАНТИНА» (65005, м. Одеса, вул. Михайлівська Площа, буд. 1; код ЄДРЮОФОПГФ 41097845)

Ухвала підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання у строк, передбачений ст.12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Рога Наталія Василівна