ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

18 січня 2021 року Справа № 902/640/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури

на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020р.

(постановлену о 14:13 год. у м. Вінниці, повний текст складено 16.10.2020р.)

у справі №902/640/20 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради

до Приватного підприємства "Романовський Л"

про розірвання кредитного договору та стягнення 429865,65 грн.

за участю представників сторін:

від Вінницької обласної ради - не з`явився;

від Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

прокурор - Прокопчук О.В.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради звернувся із позовом до Приватного підприємства "Романовський Л" про:

- розірвання укладеного між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Приватним підприємством "Романовський Л" кредитного договору №13ф-3-1-462 від 18.08.2017;

- стягнення з Приватного підприємства "Романовський Л" 243 000 грн боргу, 46 504 грн 11 коп. - 6% річних, 87 084 грн 06 коп. - пені;

- зобов`язання Приватного підприємства "Романовський Л" достроково повернути Комунальній організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради 53 277 грн 48 коп. отриманого кредиту згідно договору № 13ф-3-1-462 від 18.08.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилався на порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 13ф-3-1-462 від 18.08.2017 в частині повернення отриманого кредиту та сплати відсотків.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020р. у справі №902/640/20 позов керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради до Приватного підприємства "Романовський Л" про розірвання кредитного договору №13ф-3-1-462 від 18.08.2017, стягнення заборгованості та дострокового повернення коштів, залишено без розгляду.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено підстав для представництва Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Вінницької обласної ради при зверненні з цим позовом до суду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся керівник Могилів-Подільської місцевої прокуратури, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020р. у справі №902/640/20 скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує таке.

Оскільки держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування шляхом надання місцевим бюджетам із Державного бюджету трансфертів у вигляді субвенцій з метою формування місцевого бюджету, необхідного для здійснення повноважень місцевого самоврядування на рівні мінімальних соціальних потреб у разі, коли коштів, що надходять з власних джерел та закріплених доходів не достатньо, тому заборгованість перед Фондом несе потенційну загрозу як для економіки області, так і в цілому для держави, що в свою чергу приводить до скорочення фінансування соціальних програм, додаткового залучення коштів із Державного бюджету.

Могилів-Подільською місцевою прокуратурою в порядку встановлення підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді вивчено стан додержання вимог діючого законодавства щодо повернення кредитної заборгованості фізичними та юридичними особами, які отримували позики за рахунок бюджетних коштів.

Станом на 25.05.2020 за відповідачем рахується загальний борг в розмірі 376 588 грн 17 коп., з яких 243 000 грн сума основного боргу та 46 504 грн 11 коп.- відсотки за користування кредитом. Крім того, у зв`язку із прострочкою терміну повернення кредиту відповідачу нараховано 87084 грн 06 коп. пені, розрахунок якої проведено в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від невнесеної в строк суми кредиту з урахуванням з п. 5.2 Кредитного договору.

Відповідно до наданої Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради інформацією, кошти на оплату судового збору за подання відповідної позовної заяви відсутні, що є причиною не звернення до суду.

Комунальна організація "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" відповідно до її Статуту є органом, уповноваженим державою здійснювати претензійно-позовну роботу щодо повернення наданих кредитів. Однак, останньою самостійні та достатні заходи реагування не вживались, що свідчить про бездіяльність уповноваженого органу та наявність правових підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом.

Матеріалами справи підтверджується бездіяльність уповноваженого органу, його пасивна поведінка, відсутність наміру звертатись до суду для захисту інтересів держави та, у свою чергу, наявність підстав для здійснення представництва прокурором.

Звертаючись до суду, прокурор саме вказані обставини зазначав як підстави для представництва інтересів держави, на підтвердження яких до позовної заяви долучені копії відповідних документів.

Також, прокурором дотримано всі вимоги, передбачені Законом України "Про прокуратуру" та Господарського процесуального кодексу України, щодо вимог наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

За наведеного прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Від Вінницької обласної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначає, що з оскаржуваною ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020 року по справі № 902/640/20 не погоджується, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, з таких підстав:

- виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво в суді, є, зокрема порушення або загроза порушення інтересів держави. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно;

- відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження;

- згідно із п.10. ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать повернення кредитів, наданих з місцевих бюджетів індивідуальним сільським забудовникам;

- належне економічне регулювання питань забезпечення надходжень платежів за кредитним договором № 13-ф-3-1-462 від 18.08.2017 Комунальній організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" безпосередньо належить до інтересів держави;

- зазначені в апеляційні скарзі та позовній заяві прокурора обставини вказують на порушення інтересів держави, оскільки ненадходження коштів за вищезазначеним кредитним договором перешкоджає здійсненню функцій держави, передбачених Конституцією та законами України.

Підсумовує, що керівником Могилів-Подільської місцевої прокуратури з`ясовано та всебічно перевірено всі обставини, які мають правове значення для розгляду справи в суді та надано відповідні докази, які відповідають вимогам господарського процесуального закону про їх належність та допустимість, правильно кваліфіковано правовідносини, що виникли між сторонами, визначено правові норми, які підлягають застосуванню у цій справі та обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту. визначені законом підстави для звернення до суду прокурора в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради у відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене Вінницька обласна рада просить, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020 у справі № 902/640/20 скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Комунальна організація "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Приватне підприємство "Романовський Л" не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

18 січня 2021 року в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду прокурор підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при постановлені ухвали було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано бездіяльність позивачів та їх пасивну поведінку у спірних правовідносинах. З огляду на вказане, вважає, що ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020 у справі №902/640/20 слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання 18.01.2021 представники Вінницької обласної ради, Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Приватного підприємства "Романовський Л" не з`явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що вказані учасники справи були належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені їм (т. 2, а. с. 39, 40, 50), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розпочати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників Вінницької обласної ради, Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Приватного підприємства "Романовський Л".

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а оскаржену ухвалу слід залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 24.06.2020 керівник Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради звернувся із позовом до Приватного підприємства "Романовський Л" про:

- розірвання укладеного між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Приватним підприємством "Романовський Л" кредитного договору №13ф-3-1-462 від 18.08.2017;

- стягнення з Приватного підприємства "Романовський Л" 243 000 грн боргу, 46 504 грн 11 коп. - 6% річних, 87 084 грн 06 коп. - пені;

- зобов`язання Приватного підприємства "Романовський Л" достроково повернути Комунальній організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради 53 277 грн 48 коп. отриманого кредиту згідно договору № 13ф-3-1-462 від 18.08.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради (далі - Фонд) та відповідачем був укладений кредитний договір №13ф-3-1-462 від 18.08.2017 (далі кредитний договір) на виконання якого Фонд надав відповідачу кредит в сумі 300 000 грн. Кінцева дата сплати кредитних коштів 18.08.2020, а сума, що підлягає поверненню становить 332 755 грн, з яких: 300 000 грн сума кредиту та 32 755 грн- 6 % річних за користування кредитом.

На виконання умов кредитного договору Фонд перерахував відповідачу кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту виконав частково, сплативши Фонду кошти в сумі 10 000 грн.

Також, з посиланням на ст. ст. 131-1, 142 Конституції України, ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, рішення Конституційного суду України №3-рп/99 у справі №1-рп/99 від 08.04.1999 р., ст. ст. 20, 53 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор вказує, що неповернення кредитних коштів є порушенням інтересів, як відповідної територіальної громади, так і інтресів держави в цілому. Комунальна організація "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, однак нею не вжито жодних заходів, спрямованих на усунення порушень законодавства. З огляду на вказане з метою належного захисту інтересів держави, позов в цій справі пред`являється Могилів-Подільської місцевою прокуратурою.

Господарський суд Вінницької області ухвалою від 12.10.2020р. у справі №902/640/20 позов керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради до Приватного підприємства "Романовський Л" про розірвання кредитного договору №13ф-3-1-462 від 18.08.2017, стягнення заборгованості та дострокового повернення коштів, залишив без розгляду.

Апеляційний господарський суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суд від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Окрім того, колегія суддів констатує, що підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку є свідома пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень, його бездіяльність.

Надаючи оцінку твердженням прокурора щодо наявності в нього підстав для звернення до суду з цим позовом, суд зазначає таке.

18.08.2017 між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та ПП "Романовський Л" (далі - позичальник) був укладений Кредитний договір №13ф-3-1-462, за умовами якого Фонд зобов`язується надати відповідачу 300 000 грн для розведення поголів`я свиней та молочної худоби (т. 1, а. с. 13).

Згідно із п. п. 2.1., 2.2., 2.4. Кредитного договору за користування кредитом утримується плата в розмірі 6-ти відсотків річних. Кредит надається шляхом перерахування всієї суми кредиту відповідно до цільового призначення на банківський рахунок, вказаний відповідачем у кредитному договорі. Погашення 6-ти відсотків річних здійснюється одночасно з погашенням основного боргу шляхом перерахування коштів на розрахунковий банківський рахунок Фонду згідно графіка погашення кредиту: дата початку повернення кредиту 18.03.2018; дата закінчення повернення кредиту 18.08.2020.

У разі порушення умов цього договору, або встановлення нецільового використання кредиту позичальником, Фонд має право призупинити фінансування договору, вимагати дострокового повернення позичальником суми отриманого кредиту, відсотків за користування кредитом, нарахованої пені (якщо таке має місце), попередивши про це позичальника за 10 днів (п. 3.1.3 Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору за прострочення терміну повернення кредиту, згідно графіку повернення кредиту, позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національно банку України за кожний день прострочення, яка нараховується від не внесеної в строк суми кредиту.

Згідно із п.5.3. Кредитного договору у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту, Фонд має право звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про стягнення суми невиконаних боргових зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

Цей Договір набуває законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного повернення наданого Фондом кредиту, сплати відсотків за користування ним та інших, обумовлених договором платежів (п. 6.1. Кредитного договору).

На виконання взятих на себе зобов`язань Фондом перераховано на рахунок відповідача за № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 300 000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 28 від 19.08.2017 на суму 12 000 грн та № 29 від 23.08.2017 на суму 288 000 грн (т. 1, а. с. 15-16).

Відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту виконав частково, сплативши Фонду кошти в сумі 10 000 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості № 01/05 від 25.05.2020 та копією виписки з руху коштів по рахунку (т. 1, а. с. 18-19).

23.04.2019 Фонд звернувся до відповідача із претензією № 01/176 (т. 1, а. с. 20-22), в якій вимагав сплати заборгованість по погашенню в сумі 80 032 грн 88 коп.

25.09.2019 Фонд звернувся до відповідача із претензією № 01/586 (т. 1, а. с. 23), відповідно до якої вимагав сплати заборгованість перед Фондом в сумі 152 421 грн 92 коп.

Прокурор вказує, що наведені обставини вказують на неналежне здійснення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Обґрунтовуючи неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним органом, прокурор посилається на лист Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради № 01/267 від 26.05.2020 (т. 1, а. с. 42), відповідно до якого Фонд, посилаючись на відсутність у нього фінансування на оплату судового збору, просить Могилів-Подільську місцеву прокуратуру здійснити представництво інтересів Фонду в суді з метою стягнення заборгованість по кредитному договору, укладеного з ПП "Романовський Л".

Листом № 35/3-1685вих-20 від 03.06.2020 (т. 1, а. с. 43) прокуратура повідомляє Комунальну організацію "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Вінницьку обласну раду про намір звернутися до Господарського суду Вінницької області з позовом в інтересах держави в особі Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради до Приватного підприємства "Романовський Л" про розірвання Кредитного договору № 13ф-3-1-462 від 18.08.2017, стягнення заборгованості та дострокового повернення коштів.

В той же час, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно із п. 1.3. Статуту особі Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради, затвердженого рішенням Вінницької обласної ради № 807 від 05.03.2019 (далі - Статут), Комунальна організація "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, управління якою здійснює Вінницька обласна рада (далі - Орган управління майном).

Відповідно до п. п. 1.10-1.11. Статуту участь Фонду в консорціумах, асоціаціях та інших об`єднаннях здійснюється на добровільних засадах, якщо це не суперечить антимонопольному законодавству та іншим нормативним актам України з дозволу Органу управління майном. Фонд вправі за погодженням Органу управління майном створювати дочірні підприємства, філії, представництва, інші структурні підрозділи.

В п. 2.3. Статуту передбачено, що для досягнення мети при здійсненні передбаченої статутом діяльності Фонд формує кошти за рахунок: а) коштів державного бюджету, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам у сільських населених пунктах;

б) коштів обласного та районних бюджетів, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам у сільських населених пунктах;

в) частини державних капітальних вкладень, що виділяються на розвиток соціальної сфери села;

ґ) частини капітальних вкладень, передбачених у місцевих бюджетах на виконання програм соціально-економічного розвитку відповідних територій;

д) банківських кредитів;

е) залучених на договірних засадах для індивідуального житлового будівництва на селі коштів підприємств, установ, організацій та окремих громадян із зобов`язанням щодо наступного їх повернення;

є) інших надходжень, що не суперечать чинному законодавству.

Згідно із п. 4.10. Статуту джерелами формування майна Фонду є:

- грошові та матеріальні внески Органу управління майном;

- бюджетні асигнування;

- благодійні внески та пожертвування підприємств, установ, організацій та громадян;

- надходження від оренди майна;

- кошти від надання платних послуг, надання яких не заборонено чинним законодавством;

- безповоротна фінансова допомога, яка надається українськими та міжнародними благодійними фондами та донорськими організаціями;

- кошти, що спрямовуються на виконання програми;

- інші надходження, не заборонені чинним законодавством України.

При цьому, суд зазначає, що в п. 5.5. Статуту, вказано, що Фонд не набуває права власності на кошти, отримані від проведення кредитування, а повертає їх в бюджети, як спеціальні кошти і використовує на подальше виконання Програми та на витрати, пов`язані з обслуговуванням наданих кредитів і їх утриманням.

Однак, п. 5.6. Статуту передбачено, що утримання Фонду проводиться за рахунок коштів обласного бюджету та відсотків річних, що надходять за користування кредитами.

Також, умови п. 5.5. Статуту не суперечать шляхам формування коштів та майна Фонду, шляхами визначеними в п. п. 2.3., 4.10. Статуту.

Тобто, Статутом Фонду передбачено можливість Фонду формувати кошти та різні джерела його формування майна Фонду, з огляду на, що судом апеляційної інстанції критично оцінюються посилання на відсутність коштів на оплату судового збору.

Більше того, матеріалами справи не підтверджується відсутність у Фонду коштів на сплату судового збору, окрім як посилання на таку відсутність коштів.

Враховуючи, що прокурор виконує субсидіарну роль при зверненні до суду з позовом в інтересах уповноваженого органу та не може підміняти останнього, а не пред`явлення позову безпосередньо КО "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" з мотивів відсутності коштів на сплату судового збору, критично оцінюється судом апеляційної інстанції, з підстав викладених вище, та не свідчить про нездійснення або неналежне здійснення компетентним органом дій щодо захисту інтересів держави.

З огляду на вказане, апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом про відсутність підстав вважати обґрунтованим звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради .

Окрім того, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність в матеріалах справи доказів надіслання Могилів-Подільською місцевою прокуратурою листа № 35/3-1685вих-20 від 03.06.2020 на адреси позивачів, що, в свою чергу, унеможливлює встановити дотримання прокурором "розумних строків", які надають можливість відповідним органам відреагувати на порушення інтересів держави.

Також, прокурор не обґрунтовує бездіяльності Вінницької обласної ради у спірних правовідносинах, зокрема остання здійснює управління Фондом, однак матеріалами справи не підтверджується, що Фонд звертався до Вінницької обласної ради з проханням/вимогою надати кошти для сплати судового збору чи особисто або спільно з Фондом подати позов про розірвання договору та стягнення коштів, а Вінницька обласна рада не вчиняла б дії, направлені на захист власних інтересів.

Підсумовуючи викладене апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що прокурор не довів наявність підстав для представництва Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" Вінницької обласної ради та Вінницької обласної ради при зверненні з цим позовом, а тому місцевий господарський суд вірно постановив ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020 у справі №902/640/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270-271, 273, 275-282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2020 р. у справі №902/640/20 без змін.

2. Справу № 902/640/20 надіслати Господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "20" січня 2021 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.