ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" січня 2021 р. Справа № 924/772/18

за позовами заступника прокурора Хмельницької області, заступника керівника Кам"янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

про витребування земельних ділянок з незаконного володіння

Головуючий суддя Смаровоз М.В.

Суддя Гладюк Ю.В.

Суддя Гладій С.В.

Представники:

прокуратури: Гончар І.О.;

відповідача: Рачок Р.В.;

інших учасників процесу: не з`явились (явка обов`язковою не визнавалась).

У засіданні 18.01.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заступник прокурора Хмельницької області, заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницької області звернулись до господарського суду Хмельницької області із позовами до товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт" про витребування з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельних ділянок:

- з кадастровим номером :04:002:0125 (справа №924/772/18);

- з кадастровим номером :04:002:0133 (справа №924/785/18);

- з кадастровим номером :04:002:0136 (справа №924/791/18);

- з кадастровим номером :04:002:0138 (справа №924/793/18);

- з кадастровим номером :04:002:0140 (справа №924/795/18);

- з кадастровим номером :04:002:0102 (справа №924/801/18);

- з кадастровим номером :04:002:0100 (справа №924/803/18);

- з кадастровим номером :04:002:0109 (справа №924/809/18);

- з кадастровим номером :04:002:0120 (справа №924/821/18);

Ухвалами від 03.09.2018р. у справах № 924/785/18, № 924/791/18, № 924/793/18, № 924/795/18, № 924/801/18, № 924/803/18, № 924/809/18 та ухвалою від 04.09.2018р. у справі №924/821/18 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та об`єднано в одне провадження зі справою № 924/772/18 (ухвала про відкриття провадження від 03.09.2018р.).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 20.03.2019р. у справі № 924/772/18 позови залишено без розгляду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2019р. потсановлено ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.03.2019р. у справі №924/772/18 скасувати, матеріали справи №924/772/18 повернути до господарського суду Хмельницької області для розгляду.

Ухвалою суду від 13.12.2019р. постановлено зупинити провадження у справі № 924/772/18 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 (з опублікуванням повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є витребування з незаконного володіння земельних ділянок.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності (ст.84 ЗК України).

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти - юридично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав і обов`язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов`язки; набуття земельних прав та обов`язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов`язує виникнення, зміну і припинення земельних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст.16 ЦК України. Одним з таких способів, як зазначено у п.3 ч.2 вказаної статті, є припинення дії, яка порушує право. Аналогічні приписи містить частина 2 ст.20 ГК України.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Власник може звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права, не пов`язаних з неправомірним позбавленням володіння (негаторний позов). Підприємство чи організація, яка не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання, оперативного управління чи з інших підстав (наприклад, на підставі адміністративного акта), має такі ж права на захист свого права, як і сам власник.

У даному випадку з позовами звернулися заступник прокурора Хмельницької області, заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницької області.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Отже, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 02.09.2020 у справі №911/980/18 також зазначив, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

У пунктах 37-40, 43-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (до прийняття якої зупинялось провадження у даній справі) зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із ч.4 ст.53 та ч.5 ст.162 ГПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Водночас, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Звертаючись до суду з даними позовами, зазначено, що із державної власності неправомірно вибули земельні ділянки, які, в подальшому, відчужені на користь відповідача ТОВ "Землестандарт" і, враховуючи те, що від імені Держави повноваження власника спірних земельних ділянок згідно із положеннями ч.4 ст.122 Земельного Кодексу України на території Хмельницької області виконує позивач - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, та те, що вказаним органом державної влади не вживалися заходи щодо їх повернення до державної власності, позов подається саме Прокурором.

Відповідно до вимог ст.15-1, ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, підпункту 13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру № 308 від 17.11.2016, Головне управління з 01.01.2013 розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.08.2018 заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із запитом про надання інформації в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру", в якому просив надати до 06.08.2018 відомості, чи приймались ГУ Держгеокадастру (Держкомзему) в області накази про надання дозволів на розроблення та затвердження землевпорядної документації щодо відведення у приватну власність земельних ділянок.

06.08.2018р. на виконання запиту заступника прокурора Хмельницької області від 01.08.2018 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом № 0-22-0.14-52/39/2-18 від 06.08.2018 повідомило, що накази про передачу земельних ділянок за визначеними кадастровими номерами у власність третім особам не видавалось.

17.08.2018 року та 21.08.2018 року листами прокуратури повідомлено Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом пред`явлення позовів до Господарського суду Хмельницької області про витребування з незаконного володіння ТОВ "Землестандарт" земельних ділянок, які просить витребувати прокурор.

Відповідно до позовних заяв, вони складені та підписані прокурором 22.08.2018 року та надіслані до суду.

Тобто, прокурором підписано позовні заяви на наступний день (чи через декілька днів) після відправлення повідомлення позивачу як органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах, про намір звернення до суду із даними позовами, та, без отримання відповіді останнього, подано до суду. Вказане свідчить про те, що прокурором не була надана можливість позивачу у розумні строки відреагувати на імовірні порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову, чи вчинення інших дій для вирішення ситуації або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність порушення.

Прокурор у поясненнях зазначає, що у вересні 2017 року відділом у Кам`янець-Подільському районі міськрайонного управління в районі та м. Кам`янець-Подільському Головного управління Держгеокадастру в області спірні земельні ділянки сформовані з присвоєнням кадастрових номерів, про що свідчать Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 15.09.2017 року, при тому, що позивачем накази про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо спірних земельних ділянок не приймались. Прокурор вважає, що ще у вересні 2017 року позивач та його територіальний підрозділ повинні були дізнатись про неправомірне внесення до Державного земельного кадастру відомостей про спірні земельні ділянки та невідкладно вжити заходи до усунення відповідних порушень. З викладеного прокурор робить висновок, що позивач не мав наміру звертатись до суду з відповідним позовом, а подальше зволікання з огляду на перепродаж спірних земельних ділянок створювало загрозу їх поділу, об`єднання та відчуження на користь інших суб`єктів, тому прокурор був зобов`язаний звернутися до суду. Окрім того, зазначає, що 01.08.2018 року прокуратурою області розпочато досудове розслідування за фактами незаконного вибуття з державної власності земельних ділянок.

Однак, суд не вважає факт реєстрації спірних земельних ділянок відділом у Кам`янець-Подільському районі міськрайонного управління в районі та м. Кам`янець-Подільському Головного управління Держгеокадастру в кадастрі у 2017 році достатнім доказом обізнаності позивача про порушення прав та інтересів держави, на захист яких спрямований даний позов. Жодної інформації у Витягах, яка б свідчила про можливість обізнаності позивача або його територіального органу про незаконне, на думку прокурора, вибуття спірних земельних ділянок із державної власності, судом не виявлено. Аналогічно прокурором не підтверджено обізнаність позивача з порушеннями внаслідок проведення досудового розслідування, розпочатого 01.08.2018 року.

Окрім того, при зверненні прокурора до суду з позовом в інтересах позивача необхідне дотримання визначеної саме ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" процедури.

Відтак, матеріали справи не містять доказів того, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області знало про порушення інтересів держави (до того, як прокурор повідомив про імовірність такого порушення) та не мало наміру вживати будь-яких заходів, спрямованих на захист таких інтересів; не встановлено і обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області своїх функцій щодо захисту інтересів держави у спірних відносинах, зокрема, після повідомлення прокуратурою листами від 17.08.2018 року та 21.08.2018 року про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та у постановах Верховного Суду від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18, від 02.09.2020 у справі № 924/817/18.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що прокуратурою при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, не наведено доказів того, що відповідний орган не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з позовом після відповідних повідомлень прокурора від 17.08.2018 року та 21.08.2018 року, суд дійшов висновку про недотримання прокурором визначеної ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, що свідчить про відсутність підтвердження підстав для представництва інтересів держави у суді.

У прийнятій (після ухвалення постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2019р. у даній справі) постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18 (до прийняття якої зупинялось провадження у даній справі) зазначено, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Відтак, позови заступника прокурора Хмельницької області, заступника керівника Кам"янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт" (за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) про витребування земельних ділянок з незаконного володінняслід залишити без розгляду на підставі п.2 ч. 1 ст.226 ГПК України.

Враховуючи залишення позовів без розгляду, у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позови залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили 18.01.2021р. та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 розділу XI Перехідні положення ГПК України.

Повний текст ухвали складено 25.01.2021р.

Головуючий суддя М.В. Смаровоз

Суддя Ю.В. Гладюк

Суддя С.В. Гладій