ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м.Дніпро Справа № 908/981/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін:

від Мелітопольської міської ради Запорізької області: Єремеєва Ольга Володимирівна, довіреність №б/н від 12.05.2020 р., головний спеціаліст;

від Командитного товариства Желєв С.С. і Компанія Мелітопольського елеватора: Безух Андрій Миколайович, довіреність №б/н від 01.01.2021 р., адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Командитного товариства Желєв С.С. і Компанія Мелітопольського елеватора на рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2020 року (повний текст складено 15.10.2020 року) у справі № 908/981/20 (суддя Боєва О.С.)

за позовом Командитного товариства Желєв С.С. і Компанія Мелітопольського елеватора, (72330, Запорізька область, Мелітопольський район, с.Новобогданівка, вул. Шевченка, буд. 4/1; поштова адреса: 72312, Запорізька область, м.Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 53)

до відповідача Мелітопольської міської ради Запорізької області, (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. М.Грушевського, 5)

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.10.2020 року у справі № 908/981/20 в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що оскаржуване позивачем рішення Мелітопольської міської ради №1/7 від 19.03.2014 року відповідає умовам договору оренди земельної ділянки, укладеного між Мелітопольською міською радою та Відкритим акціонерним товариством Мелітопольський завод будматеріалів 29.11.2002 року, не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав або інтересів позивача.

Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник зазначав на неналежну оцінку судом першої інстанції обставин справи, не застосування норм права, які підлягали застосуванню.

Вважає, що:

- до нього, як нового власника нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, щодо якої прийнято оскаржуване рішення відповідача, перейшло право оренди на земельну ділянку. Повне припинення договору оренди землі при зазначених обставинах є прямим порушення ст. 7 Закону України Про оренду землі і порушенням права законного землекористувача позивача у даній справі;

- відповідач мав законні підстави припинити договір оренди земельної ділянки №10196 від 29.11.2002 року тільки в частині орендаря - ВАТ Мелітопольський завод будматеріалів, без права реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :01:033:0016 за відповідачем без обмеження цього права орендою. Безумовнс право цієї оренди є в КТ Желєв С.С. і компанія Мелітопольського елеватора.

Апелянт просить рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2020 року у даній справі скасувати. Прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача відзив на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні 18.01.2021 року заперечував проти доводів скаржника, просив залишити рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2020 року у справі № 908/981/20 без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до матеріалів справи предметом даного спору є визнання недійсним рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19.03.2014 року № 1/7 Про припинення дії договору оренди земельної ділянки.

Як встановлено на підставі наявних доказів, між Мелітопольською міською радою Запорізької області (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством Мелітопольський завод будматеріалів (орендар) 29.11.2002 року був укладений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець, відповідно до рішення сесії Мелітопольської міської ради від 27.11.2001 року №1/40, передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 16, загальною площею 2,864554 га (п.п.1.1., 1.2) (а.с.13-14,103).

Згідно з п.п. 1.4, 1.5 цього договору, на земельній ділянці знаходяться капітальні споруди виробничих цехів. Цільове призначення земельної ділянки: розміщення проммайданчика. Відповідно до п. 2.1 договору його укладено до 27 листопада 2026 року .

Договір оренди земельної ділянки 29.11.2002 року посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського місткого нотаріального округу Запорізької області за № 10196 та зареєстрований у Мелітопольському виконавчому комітеті, про що 23.12.2002 року у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 746.

До вказаного договору сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м. Мелітополі, вул. Ломоносова, 16 (кадастровий номер :01:033:0016) від 23.12.2002 № 746. Додаткову угоду зареєстровано у Запорізькій регіональній філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Держкомземі Україні, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.11.2009 року за № 11 (а.с.18).

Встановлено, що 27.04.2011 року між Відкритим акціонерним товариством Мелітопольський завод будматеріалів (продавець) та Відкритим акціонерним товариством Мелітопольський елеватор (покупець) був укладений договір купівлі-продажу комплексу, за яким продавець передав у власність покупця комплекс, розташований за адресою: м. Мелітополь Запорізької області, вул. Ломоносова, 16, на земельній ділянці площею 2,8646 га (кадастровий номер :01:033:0016). Даний договір 27.04.2011 року посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1935 (а.с. 9-10).

До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.05.2011 року внесено запис про реєстрацію права приватної власності на вищевказане нерухоме майно за Відкритим акціонерним товариством Мелітопольський елеватор на підставі договору купівлі-продажу № 1935 від 27.04.2011року (а.с.11).

Позивач у даній справі є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ Мелітопольський елеватор, що підтверджується Засновницьким договором Командитного товариства Желєв С.С. і Компанія Мелітопольського елеватора та відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.38-48).

Колегією суддів встановлено, що позивач звертався до відповідача з питання переоформлення права оренди на земельну ділянку. Між сторонами у судовому порядку вирішувався спір у справі №908/944/19 за позовом Командитного товариства Желєв С.С. і Компанія Мелітопольського елеватора до Мелітопольської міської ради Запорізької області про зобов*язання укласти договір оренди земельної ділянки.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до постанови Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №908/944/19 постанова Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2019 року і рішення господарського суду Запорізької області від 25.07.2019 року у цій справі скасовані та справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

За змістом згаданої постанови Верховного Суду:

- п.5.11… відсутність рішення Мелітопольської міської ради про передачу позивачеві в оренду для експлуатації та обслуговування нерухомого майна земельної ділянки за адресою: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 16, тобто відсутність волевиявлення орендодавця на виникнення орендних земельних правовідносин виключає можливість передачі цієї земельної ділянки в користування (оренду) позивачеві шляхом укладання з ним відповідного договору оренди…

- п.5.16 … Як установлено судами, 12.04.2019 року Мелітопольською міською радою завершено проведення поділу спірної земельної ділянки, за адресою: вул. Ломоносова, 16, загальною площею 2,8646 га кадастровий номер :01:033:0016 і сформовано дві окремі земельні ділянки - кадастровий номер :01:033:0257, площею 0,1503 га, та кадастровий номер :01:033:058. площею 2,7143 га, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру, сформованими 31.05.2019 року.

Водночас, судами не враховано, що у зв`язку з поділом земельної ділянки, яка була предметом договору оренди від 27.11.2001 року № 1/40, та формуванням інших земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери, об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки, припинилось існування земельної ділянки в дійсних межах як об`єкта цивільних прав. Тому в цій частині заслуговують на увагу доводи скаржника щодо ненадання оцінки судами доказам у справі, що стосуються поділу земельної ділянки…

Наявні докази у справі підтверджують доводи суду першої інстанції про те, що прийняття оскаржуваного позивачем рішення Мелітопольської міської ради не стосується прав та законних інтересів позивача, а посилання скаржника що він є законним землекористувачем і відповідач мав законні підстави припинити договір оренди земельної ділянки №10196 від 29.11.2002 року тільки в частині орендаря - ВАТ Мелітопольський завод будматеріалів, без права реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :01:033:0016 за відповідачем без обмеження цього права орендою спростовуються наступним:

Так, згідно з рішенням 54 сесії VI скликання Мелітопольської міської ради Запорізької області №1/7 від 19.03.2014 року вирішено припинити дію договору оренди земельної ділянки по вул. Ломоносова, 16, площею 28645,54 кв.м, для розміщення проммайданчика Відкритому акціонерному товариству Мелітопольський завод будматеріалів у зв`язку з ліквідацією юридичної особи. В рішенні також зазначено, що договір оренди земельної ділянки від 23.12.2002 № 746 вважати припиненим з дати проведення держаної реєстрації припинення права оренди. Підстава: подання Мелітопольської міжрайонної прокуратури від 11.01.2014 № 37-вих-19 (а.с.25).

Відповідно до ст. 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 5 статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно абз. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України Про оренду землі договір оренди припиняється, зокрема у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Згідно ч.3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно наведених норм права у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене, у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.

Однак у даному випадку право позивача як землекористувача належним чином не оформлено, що ним не заперечується та підтверджується матеріалами справи, зокрема постановою Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №908/944/19.

Згідно ст.141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, тобто наявність встановлених у даній справі обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом п.7.2 вищевказаного договору оренди земельної ділянки визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі ліквідації юридичної особи орендаря.

Отже, оскаржуване позивачем рішення ухвалено відповідачем відповідно до договору оренди (п.7.2) та вимог Закону (ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України).

Щодо такого висновку суду скаржник доводів на спростування не зазначив.

Фактично обгрунтування позовної заяви та апеляційної скарги зводяться до підтвердження права позивача на укладення договору оренди та невчинення дій по укладенню договору відповідачем. Однак, такі доводи є предметом іншого судового спору, у справі №№908/944/19, про що зазначено вище.

Судом не встановлено, що оскаржуване позивачем рішення Мелітопольської міської ради суперечить вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції, а також не встановлено порушення цим рішенням прав або інтересів позивача.

На думку колегії суддів доводи апелянта про порушення оскаржуваним рішенням його прав та інтересів є безпідставними, оскільки такі права (у даному випадку права землекористувача) позивачем не оформлені належним чином.

Як стверджував у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги представник відповідача, позивач належним чином не звернувся до міської ради з повідомленням про зміну власника нерухомого майна, яке знаходилось на орендованій ВАТ Мелітопольський завод будматеріалів земельній ділянці.

Надані позивачем докази звернення з питання переоформлення права землекористування, а саме листи від 03.02.2012 року та від 07.08.2013 року (а.с.61,62) не містять належних доказів реєстрації їх отримання Мелітопольською міською радою (дату реєстрації та вхідний номер).

Крім того, визначальним у вирішенні даного спору, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, є дослідження відповідності оскаржуваного рішення вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Скаржник не спростував висновки суду про відсутність підстав задоволення позову, недоведеність заявлених вимог.

З огляду на встановлене, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне та обгрунтоване, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення як недоведену.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2020 року у справі № 908/981/20 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Командитне товариство Желєв С.С. і Компанія Мелітопольського елеватора.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст підписано 25.01.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О. Вечірко