ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. Справа№ 910/12556/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 26.01.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 25.11.2020 (повний текст складено - 27.11.2020)

про залишення без розгляду зустрічного позову

у справі №910/12556/20 (суддя - Босий В.П.)

за первісним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Новітнє Обладнання"

до Національної ради України з питань телебачення і

радіомовлення

про зобов`язання виконати умови договору та

стягнення 2 570 324, 79 грн

та за зустрічним

позовом Національної ради України з питань телебачення і

радіомовлення

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Новітнє Обладнання"

про зобов`язання виконати умови договору

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №910/12556/20 позовну заяву Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (надалі - позивач за зустрічним позовом, скаржник) про зобов`язання виконати умови договору залишено без розгляду.

Суд першої інстанції враховуючи принцип рівності та змагальності сторін, імперативні приписи п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, дійшов такого висновку, з огляду на те, що позивачем за зустрічним позовом не було доведено належними та допустимими доказами неможливості виконання вимог ухвали про залишення позову без руху.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач за зустрічним позовом звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №910/12556/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Розгляд справи проводити за участі представника скаржника.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного, неповного дослідження та оцінки наданих скаржником доказів. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції залишаючи зустрічну позовну заяву без руху, надав строк для усунення її недоліків шляхом надання відомостей із зазначенням ціни позову, а саме вартості товару, що має бути поставлений на виконання умов договору, однак скаржник не володіє інформацією щодо ринкової ціни окремих позицій комплектів на момент укладення договору, а тому відповідно і не має можливості оцінити вартість конкретної позиції товару, визначеної в специфікації.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 апеляційну скаргу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді: Владимиренко С.В., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/12556/20 за апеляційною скаргою Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.01.2021.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання" (відповідач за зустрічним позовом) у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подало до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити в задоволенні скарги Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Зокрема, у своєму відзиві, відповідач за зустрічним позовом зазначає про те, що заявлені вимоги про зобов`язання виконати умови договору поставки та поставити товар ґрунтуються на наявності грошових вимог Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання", що виникли на підставі відповідного договору. Наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача до відповідача за зустрічним позовом.

Відтак, вимоги позивача за зустрічним позовом носять майновий характер, а розмір ставок судового збору за подання вимог такого характеру визначається на підставі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" виходячи з розміру грошових вимог позивача, на припинення яких спрямовано позов. При цьому, посилання скаржника на не володіння інформацією щодо ринкової вартості предмета закупівлі протирічить вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".

У судове засідання 26.01.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.

Так, представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд оскаржувану ухвалу скасувати, направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Представник відповідача за зустрічним позовом проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 26.01.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

При цьому, ч. 1 ст. 8 названого Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (відповідач) про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 2 570 324, 79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №8/19 від 15.05.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача виконати умови договору та вказує на наявність заборгованості у розмірі 2 475 000, 00 грн, а також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 105, 27 грн, 3% річних у розмірі 62 044, 52 грн та інфляційні втрати у розмірі 32 175, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

14.09.2020 через канцелярію суду першої інстанції Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення подала зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання", який обґрунтований тим, що відповідачем за зустрічним позовом неналежним чином виконано умови договору поставки №8/19 від 15.05.2019, оскільки поставлене обладнання не відповідає умовам вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 прийнято зустрічний позов Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання" про зобов`язання виконати умови договору до розгляду з первісним позовом у справі №910/12556/20.

26.10.2020 та 29.10.2020 через канцелярію суду першої інстанції представником позивача за зустрічним позовом подані заяви про зміну предмета позову, в яких заявник просив суд:

- виключити одну позицію з переліку майна, заявленого до поставки в зустрічній позовній заяві;

- збільшити заявлені позовні вимоги щодо деяких позицій майна, що є предметом зустрічного позову.

Вказані заяви були прийняті місцевим господарським судом для подальшого розгляду з їх урахуванням. Втім було зроблено висновок, що зустрічний позов містить майнову вимогу, сплата судового збору за який має бути здійснена з дотриманням приписів Закону України "Про судовий збір", оскільки встановлено, що позивачем за зустрічним позовом заявляється вимога про зобов`язання ТОВ "Новітнє Обладнання" виконати умови договору поставки від 15.05.2019 №8/19 щодо поставки: HPE MS WS2016 10-core Standart Support - 1 шт.; HPE MS WS2016 4-core Standart Support - 1 шт.; HPE MSR4044 Router Support - 1 шт.; Support Level Silver 1 years - 1 шт.; BWFCPC-E8100 1 U Multi format Audio Encoder and Transcoder platform with dual power supply - 2 шт.; Блок Intel Core I5 3.7 GHz/BOX/16Gb DDR4-2400/DVD- RW/120GB/2TB - 26 шт.; Блок Intel Core I5 3.7 GHz/BOX/16Gb DDR4-2400/DVD- RW/120GB/2TB - 26 шт.; Монітор LCD 17 - 26 шт. В той же час, ні у зустрічній позовній заяві, ні в заявах про зміну предмету позову, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення не зазначила вартість товару, який має бути поставлений ТОВ "Новітнє обладнання" на виконання умов договору поставки №8/19 від 15.05.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статтей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11, ст. 176 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, та зміст позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2020 позовну заяву Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали.

Також встановлено Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду відомостей із зазначенням ціни позову Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання" про зобов`язання виконати умови договору, а саме вартості товару, що має бути поставлений на виконання умов договору поставки від 15.05.2019 №8/19.

13.11.2020 представником Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що у позивача за зустрічним позовом відсутня можливість для виконання вимог ухвали щодо надання відомостей із зазначенням вартості товару, що має бути поставлений на виконання умов договору №8/19 від 15.05.2019. Також позивач за зустрічним позовом зазначив, що подана ним позовна заява містить вимоги виключно немайнового характеру, а саме про зобов`язання ТОВ "Новітнє обладнання" вчинити дії, спрямовані на виконання умов вказаного договору.

З урахуванням того, що заявником не було усунуто недоліки позову у строк, встановлений судом, оскаржуваною ухвалою позовну заяву Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання" про зобов`язання виконати умови договору залишено без розгляду.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо залишення у цій справі зустрічної позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011.

У преамбулі цього Закону зазначено, що він визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2), а позовної заяви немайнового характеру - 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 2).

Апеляційний господарський суд зазначає, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається:

- у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

- у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

- у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 по справі №907/9/17, провадження № 12-76гс18.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позовна вимога Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до ТОВ "Новітнє обладнання" про зобов`язання виконати умови договору та поставити товар є вимогою про зобов`язання вчинити певні дії щодо поставки товару певної вартості, що свідчить про її майновий характер.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені вимоги за зустрічним позовом про зобов`язання виконати умови договору поставки та поставити товар ґрунтуються на наявності грошових вимог Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до ТОВ "Новітнє обладнання", що виникли на підставі відповідного договору. Наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача до відповідача за зустрічним позовом. Отже, вказані вимоги про зобов`язання виконати умови договору поставки та поставити товар мають вартісну оцінку, носять майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається на підставі статті 4 Закону України "Про судовий збір" виходячи з розміру грошових вимог, на припинення яких спрямовано позов.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду по справі №910/13737/19, за наслідками перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 05.12.2019, залишеної без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020, про залишення позовної заяви Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітнє Обладнання" про зобов`язання виконати умови договору без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, суд розглядає справу виключно за зверненням особи та в межах заявлених такою особою (позивачем) позовних вимог (предмету та підстав позову).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що визначення ціни позову у справах з майновими вимогами покладається саме на позивача, а в даному випадку - на позивача за зустрічним позовом.

При цьому, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги пояснення представника Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення щодо неможливості визначити вартість товару, що є предметом зустрічного позову, з урахуванням наступного.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливим елементом верховенства права є гарантії справедливого судочинства. Так, у справі "Bellet v. France" Європейським судом з прав людини вказано, що ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.

При цьому, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі "Golder проти Сполученого Королівства" Європейським судом з прав людини зазначено, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Так, у поданих поясненнях представник позивача за зустрічним позовом не доводить господарському суду існування реальної та об`єктивної неможливості встановлення ціни такого позову, та вчинення ним всіх залежних від нього дій для її визначення. Зокрема, за відсутності в Специфікації товару (додаток №1 до Договору) інформації щодо вартості складових комплектів, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення не позбавлена була можливості звернутися до ТОВ "Новітнє Обладнання" як постачальника товару з відповідним запитом для отримання таких відомостей.

В той же час, жодних дій для отримання від відповідача за зустрічним позовом інформації щодо вартості товару з метою виконання вимог ухвали суду від 03.11.2020 позивачем за зустрічним позовом вчинено не було.

Частиною 13 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

З огляду на те, що зазначені недоліки у визначений судом строк позивачем за зустрічним позовом не були усунуті, місцевий господарський суд правомірного дійшов висновку про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Водночас, колегія суддів звертає увагу скаржника, що вказані обставини не позбавляють останнього права у встановленому законодавством порядку передати спір на вирішення суду в окремому позовному провадженні за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі судової ухвали відсутні.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення.

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №910/12556/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №910/12556/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення.

4. Матеріали справи №910/12556/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 28.01.2021.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.В. Владимиренко

А.І. Мартюк