ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 908/2812/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №908/2812/20

За позовом: Служби зовнішньої розвідки України (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 24/1; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Мік Трейдопт (65098, м.Одеса, влу. Космонавтів, буд. 32; )

Про стягнення 41408,22 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Встановив: Відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 04.11.2020р. по справі №908/2812/20 було передано позовну заяву Служби зовнішньої розвідки України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мік Трейдопт 41408,22 грн. пені за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до господарського суду Одеської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2020р., позовну заяву Служби зовнішньої розвідки України від 20.11.2020р. за вх. № ГСОО 3440/20 передано на розгляд судді Д`яченко Т.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.11.2020р. позовну заяву Служби зовнішньої розвідки України від 20.11.2020р. вх. № ГСОО 3440/20 залишено без руху. Службі зовнішньої розвідки України визначено: надати суду докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів на належну адресу. Встановлено Службі зовнішньої розвідки України строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Службу зовнішньої розвідки України, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

14.12.2020р. позивачем були надані документи, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 24.11.2020р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.12.2020р. прийнято позовну заяву Служби зовнішньої розвідки України до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2812/20. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "18" січня 2021 р. о 09:45. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи в засідання на 18.01.2021р. о 09:45.

13.01.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого Служба зовнішньої розвідки України просила суд розглядати справу за наявними матеріалами, без участі представника позивача.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю „Мік Трейдопт відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду, однак кореспонденція суду повернулась без вручення із зазначенням поштовою організацією, що адресат відсутній за вказаною адресою.

У судові засідання представник відповідача не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

18 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Мік Трейдопт (постачальник) та Службою зовнішньої розвідки України (замовник) було укладено Договір №563/19 на закупівлю товару (надалі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити формений одяг для військовослужбовців, а саме костюм-утеплювачі (далі-товар), а замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Умовами п. 1.2. Договору визначено, що найменування предмета закупівлі відповідно до ДК 021:2015 код 35810000-5 „Індивідуальне обмундирування. Ціна, найменування (асортимент), кількість товару обумовлюються у Додатку №1 „Специфікація, який додається до даного Договору і є його невід`ємною частиною. (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору, сума Договору складає 2179380,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% 363230,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору, товар має бути поставлений до 01.11.2019 року.

Згідно до п. 5.5. Договору, прийом товару здійснюється замовником відповідно до видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.6. Договору, датою поставки є дата отримання замовником товару від постачальника згідно видаткової накладної, підписаної Сторонами.

Згідно до п. 6.3.2. п. 6.3. Договору, постачальник зобов`язаний надати товар у розпорядження замовника разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку га умовах цього Договору.

За положеннями п. 6.3.6. п. 6.3. Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановленні цим Договором.

Позивачем було пояснено суду, що фактично поставка товару за Договором була здійснена 22 листопада 2019 року, що підтверджується видатковою накладною № РН 1122/02 від 22.11.2019р., та, як стверджує позивач, виконання зобов`язання відповідачем щодо постачання товару позивачу було прострочено на 19 днів, з 04.11.2019р. по 22.11.2019р., включно.

Відповідно до п. 7.2. Договору, за порушення строку поставки товару замовнику, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості Договору.

Згідно до п. 9.1. Договору, у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язується вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення Сторонами згоди, спори (розбіжності )вирішується у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. (п. 9.2. Договору).

Також позивачем було зазначено суду, що Службою зовнішньої розвідки України була направлена претензія №5/3/627/ПБ від 15.05.2020р., однак, відповіді від відповідача та реагування отримано не було.

Позивачем, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за Договором у частині прострочення поставки товару, було здійснено нарахування пені у розмірі 41408,22 грн.

Позовні вимоги Служби зовнішньої розвідки України обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №563/19 на закупівлю товару від 18.09.2019р. та направлено на стягнення штрафних санкцій (пені) у розмірі 41408,22 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Мік Трейдопт, як постачальником, та Службою зовнішньої розвідки України, як замовником, виникли на підставі укладеного між ними 18 вересня 2019 року Договору №563/19 на закупівлю товару.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами укладеного між сторонами договору визначено строк поставки товару, а саме до 01.11.2019р., в свою чергу, як встановлено судом, відповідачем було здійснено поставку товару 22.11.2019р., що підтверджується видатковою накладною №РН 1122/02.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Мік Трейдопт, як постачальником, прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №563/19 на закупівлю товару від 18 вересня 2019 року.

За положеннями ч.1 ст.199 Господарського кодексу України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивачем було здійснено нарахування штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань відповідачем, а саме: позивачем здійснено нарахування пені на суму вартості договору 2179380,00 грн., за період з 04.11.2019р. по 22.11.2019р. включно, борг зі сплати пені становить 41408,22 грн.

Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем штрафних санкцій у розмірі 41408,22 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Служби зовнішньої розвідки України у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.( ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Позивачем, у позовні заяві було визначено суму витрат, пов`язану з розглядом справи у розмірі 156,00 грн.

Однак, матеріали справи містять фіскальний чек № 056 від 29.10.2020р. на суму 29,00 грн., як доказ понесення витрат позивача зі скерування позовної заяви відповідачу, відшкодування яких, в свою чергу, заявлено позивачем.

Інші витрати позивача, визначені в переліку витрат, пов`язаних з розглядом справи, не було підтверджено позивачем письмовими доказами.

Отже, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. покладаються на відповідача. Також, витрат пов`язані з розглядом справи у розмірі 29,00 грн. стягуються з відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Служби зовнішньої розвідки України задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мік Трейдопт (65098, м.Одеса, влу. Космонавтів, буд. 32; ) на користь Служби зовнішньої розвідки України (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 24/1; ) штрафні санкції (пеня) у розмірі 41408 (сорок одна тисяча чотириста вісім) грн. 22 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) 00 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 29 (двадцять дев`ять) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 25 січня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко