ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2339/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2020

по справі №916/2339/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Югвинпром

про стягнення штрафу в сумі 22 837,54 грн.

(суддя місцевого господарського суду: Петров В.С., Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Шевченка, 29)

В серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія (далі ТОВ «ООЕК») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром (далі ТОВ «Югвинпром») про стягнення штрафу в сумі 22837,54 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на дострокове припинення ТОВ Югвинпром дії договору про постачання електричної енергії №25-4, зважаючи на що останній зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі вартості електричної енергії, заявленої споживачем, як прогнозований договірний обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії договору, а саме 22837,54 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 по даній справі у задоволенні позову ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія до Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром про стягнення штрафу в сумі 22837,54 грн. відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач дотримався встановленого умовами договору та Правилами порядку зміни постачальника електричної енергії, а відтак діяв у межах, визначених як Правилами, так і Законом України Про ринок електричної енергії, що виключає наявність в його діях порушення умов договору та зобов`язань за ним, а тому підстави для застосування до нього штрафних санкцій відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ООЕК» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 по справі №916/2339/20 скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не враховано ч.ч.7, 10 ст.56, п.2 ч.1 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», наведені положення ПРРЕЕ є необґрунтованим.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що у разі дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, останній зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Апелянт вказує, що зміна електропостачальника одна з підстав дострокового припинення дії Договору за ініціативою Споживача, у зв`язку з чим підлягає застосуванню п.13.3 Договору, а саме за умови дострокового розірвання Договору за ініціативою Споживача, Споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною Споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

На думку апелянта, виконання ТОВ «Югвинром» умов законодавства щодо порядку зміни електропостачальника не спростовує його обов`язку виконувати умови укладеного із електропостачальником договору, зокрема, щодо обов`язку у випадку дострокового розірвання договору за його ініціативою зобов`язаний сплатити штрафні санкції, за умови неповідомлення постачальника або повідомлення про дострокове припинення договору з порушенням строків встановлених договором, тобто за 21 день до такої зміни.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку по справі №916/2339/20, чим фактично не забезпечив повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи та знівелював дотримання принципу єдності (правової визначеності) судової практики.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 по даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія на рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 по справі №916/2339/20, вирішено розглянути апеляційну скаргу ТОВ „ООЕК на рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 по справі №916/2339/20 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2018 року ТОВ ООЕК було підписано заяву-приєднання до договору постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, згідно якої ТОВ ООЕК приєдналось до договору №1/01/30/11/2018 від 30.11.2018 постачальника АТ Одесаобленерго про надання послуг з розподілу електричної енергії.

26.12.2018 ТОВ Югвинпром підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, за якою, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 та ознайомившись з умовами публічного договору про постачання електричної енергії споживачу, розміщеного на сайті електропостачальника ТОВ ООЕК (постачальник) в мережі інтернет за адресою: http:www.ooek.od.ua, учасник роздрібного ринку електричної енергії ТОВ ООЕК ініціює приєднання споживача ТОВ Югвинпром до умов договору на умовах обраної комерційної пропозиції постачальника №3-ПВП з такими нижченаведеними персоніфікованими даними споживача:

-назва суб`єкта господарювання - ТОВ Югвинпром;

-;

-адреса об`єкта, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку вул. Миру, 349 62Z886; вул. Св. Миколаївська, 28 62Z095; вул. Заводська, 5 - 62Z995; вул. Сонячна, 208 62Z860; ТП 566 Артскважина - 62Z107;

-найменування оператора, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії АТ Одесаобленерго;

-ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії, присвоєний відповідним системним оператором - 62X737.

Згідно вказаної заяви датою приєднання вважається дата оплати споживачем першого рахунку, наданого постачальником, а також датою постачання визначено з 01.01.2019. При цьому у вказаній заяві-приєднання визначено, що договір вважається укладеним з дати підписання споживачем цієї заяви-приєднання до договору, яка повертається споживачем на адресу електропостачальника.

Відповідно до приписів п.п. 1.1, 1.2 договору про постачання електричної енергії споживачу, він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Цей договір є публічним договором приєднання, якщо укладений шляхом приєднання споживача до розробленого постачальником договору, що розміщений на його сайті та на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на сайті постачальника (публічна комерційна пропозиція). Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312, та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 2.1 договору про постачання електричної енергії споживачу за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.2 договору про постачання електричної енергії споживачу визначено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність укладеного в установленому порядку між постачальником та АТ Одесаобленерго, що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої згідно Постанови НКРЕКП від 06.11.2018 №1345 Про видачу АТ Одесаобленерго ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - АТ Одесаобленерго) договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну або господарську діяльність.

Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної та підприємницької діяльності.

За умовами п. 3.1 договору про постачання електричної енергії споживачу початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

Положеннями п. 3.2 договору про постачання електричної енергії споживачу передбачено, що споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.

Пунктом 5.11 договору про постачання електричної енергії споживачу передбачено, що споживач має право обрати на розрахунковий період іншого постачальника в установленому ПРРЕЕ порядку, за умов, що в нього є укладений договір про розподіл електричної енергії з оператором системи та відсутнє припинення постачання електричної енергії внаслідок наявної заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником.

Відповідно до п. 5.13 договору про постачання електричної енергії споживачу комерційна пропозиція, яка є додатком 2 до цього договору, має містити наступну інформацію: 1) ціну (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи); 2) спосіб оплати (необхідно обрати лише один з варіантів: попередня оплата, по факту плановий платіж); 3) термін надання рахунку для остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати; 4) визначення способу оплати послуг з розподілу через постачальника з наступним переведенням цієї оплати постачальником оператору системи та/або напряму з оператором системи (необхідно обрати лише один з варіантів); 5) розмір пені за порушення строку оплати або штраф; 6) розмір компенсації споживачу за недодержання постачальником якості надання комерційних послуг; 7) розмір штрафу за дострокове розірвання договору у випадках, не передбачених умовами договору; 8) термін дії договору та умови пролонгації; 9) дата та підпис споживача; 10) можливість надання пільг, субсидій.

Після прийняття споживачем комерційних пропозицій постачальника внесення змін до них можливе лише за згодою сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством.

Підпунктами 10, 13 п. 6.1 договору про постачання електричної енергії споживачу визначено, що споживач має право: вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку; перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником, та/або достроково призупинити чи розірвати договір у встановленому ним порядку.

Згідно п.п. 10.1, 10.2 договору про постачання електричної енергії споживачу споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ та цим договором.

В п. 13.1 договору про постачання електричної енергії споживачу визначено, що останній укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та/або сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

Відповідно до п. 13.2 договору про постачання електричної енергії споживачу постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

За умовами п. 13.3 договору про постачання електричної енергії споживачу за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Положеннями п. 13.5 договору про постачання електричної енергії споживачу передбачено, що дія цього договору також припиняється у наступних випадках: анулювання постачальнику ліцензії на постачання; банкрутства або припинення господарської діяльності постачальником; у разі зміни власника об`єкта споживача; у разі зміни електропостачальника.

Пунктом 13.12 договору про постачання електричної енергії споживачу визначено, що невід`ємною частиною договору є додатки:

1)№1 Заява - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу;

2)№2 Комерційна пропозиція (одна з обраних споживачем комерційних пропозицій);

3)№3 Обсяги очікуваного споживання (постачання) електричної енергії споживачу;

4)№4 Відомості про розрахункові засоби обліку активної електричної енергії споживача та субспоживача (у разі наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ Югвинпром та АТ Одесаобленерго підписано угоду - Обсяги розподілу та споживання електричної енергії, відповідно до якої сторони погодили на 2019 рік обсяги розподілу та споживання електричної енергії, зокрема тис.кВт.год.: у січні 2019 9,000; у лютому 2019 9,000; у березні 2019 9,000; у квітні 2019 9,000; у травні 2019 9,000; у червні 2019 11,000; у липні 2019 11,000; у серпні 2019 11,000; у вересні 2019 31,000; у жовтні 2019 21,000; у листопаді 2019 11,000; у грудні 2019 11,000; всього на 2019 152,000.

Також судом встановлено, що між сторонами підписано додаток №2 до договору Комерційна пропозиція № 3-ПВЦ Попередня оплата-Стандарт 50Б, відповідно до п. 10 якої термін її дії становив з 01.07.2019 р. по 30.09.2019.

Згідно п. 11 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ Попередня оплата-Стандарт 50Б, в якому мова йде про термін дії договору про постачання електричної енергії, договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору і укладається на строк до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків (в т.ч. повної оплати заборгованості, включаючи нарахування пені та штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але в ніякому разі не більше ніж на термін дії договору споживача з оператором системи про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Югвинпром достроково припинило договірні правовідносини з ТОВ ООЕК.

08.08.2019 ТОВ Югвинпром підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу суб`єкту господарювання, за якою, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП віт 14.03.2018 №312 та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу на сайті електропостачальника ТОВ Південна енергопостачальна компанія (постачальник) в мережі інтернет ТОВ Югвинпром ініціює приєднання до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника STANDART з такими нижченаведеними персоніфікованими даними споживача:

-назва суб`єкта господарювання - ТОВ Югвинпром;

-;

-вид об`єкта виробниче підприємство;

-адреса об`єкта, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку 62Z886 с. Зоря, вул. Миру, 349; 62Z107 смт. Сарата, Промзона, 2; 62Z995 смт. Сарата, вул. Заводська, 5; 62Z860 с. Плахтіївка, вул. Сонячна, 208; 62Z095 с. Кулєвча, вул. Св. Миколаївська, 28;

-найменування оператора, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії АТ Одесаобленерго;

-ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії, присвоєний відповідним системним оператором - 62X25С.

Згідно вказаної заяви початком постачання електричної енергії визначено з 01.09.2019.

АТ Одесаобленерго листом № 101/19/03-4445 від 29.08.2019 повідомило ТОВ ООЕК про те, що від ТОВ Югвинпром отримано запит на зміну постачальника з 01.09.2019. Вказаний лист АТ Одесаобленерго було отримано позивачем 04.09.2019 (вх. № 587/02-2415).

Позивач, вказуючи про дострокове припинення ТОВ Югвинпром договору та повідомленням його менш, ніж за 21 день до передбачуваної дати дострокового припинення терміну (строку) дії чинного договору, здійснив нарахування штрафу у розмірі вартості електричної енергії, замовленої споживачем, як прогнозований договірний обсяг споживання в місяці, в якому постачальником було отримано повідомлення про дострокове припинення (розірвання) договору.

Позивачем направлено відповідачу лист від 12.02.2020 за вих. № 06/03-213 з претензією про сплату 22837,54 грн. штрафу за неповідомлення ТОВ ООЕК про розірвання договору у передбачений умовами договору строк, у зв`язку з несплатою якого виник даний спір.

Підставою для нарахування вказаного штрафу позивач вказує положення п. 12 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ Попередня оплата-Стандарт 50Б.

Умовами п. 12 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ Попередня оплата-Стандарт 50Б Штраф за дострокове припинення дії договору визначено, що у разі дострокового припинення (розірвання) договору про постачання електричної енергії за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі вартості електричної енергії, замовленої споживачем, як прогнозований договірний обсяг споживаний в місяці, в якому постачальником було отримано повідомлення про дострокове припинення (розірвання) договору. Прогнозований договірний обсяг споживання визначається відповідно до Додатку №3 Обсяги постачання електричної енергії споживачу. Штраф сплачується в тому випадку, коли повідомлення споживача про дострокове припинення договору здійснено пізніше, ніж за 21 календарний день до передбачуваної дати дострокового припинення терміну (строку) дії чинного договору.

Крім того, відповідно до п. 13.3 договору про постачання електричної енергії споживачу за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія, метою здійснення діяльності якого є постачання електричної енергії споживачам, було створено відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ Одесаобленерго від постачання електричної енергії.

Так, відповідно до п. 13 розділу XVІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; упродовж двох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання; фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Постановою НКРЕКП №429 від 14.06.2018 надано ліцензію TOB ООЕК з постачання електричної енергії споживачам.

Відповідно до постанови НКРЕКП №1876 від 11.12.2018 ТОВ ООЕК встановлено тариф на послуги постачальника універсальних послуг, який був затверджений відповідно до Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг, яка затверджена постановою НКРЕКП №1176 від 05.10.2018.

Відповідно до Постанови НКРЕКП №1177 від 05.10.2018, якою затверджено Порядок формування ціни на універсальні послуги ТОВ „ООЕК були розраховані ціни на універсальні послуги та опубліковані їх на офіційному сайті Товариства та в засобах масової інформації, зокрема, газеті Одеські вісті у номерах № 95 від 12.12.2018, № 97 від 19.12.2018, № 99 від 29.12.2018, та у газеті Вечірня Одеса в номері випуску №28 (10728) від 12.03.2019.

Територією ліцензованої діяльності ТОВ ООЕК як постачальника універсальних послуг являється територія Одеської області, оскільки на цій території здійснював діяльність попередній постачальник за регульованим тарифом (АТ Одесаобленерго, який в результаті заходів відокремлення створив ТОВ ООЕК). З огляду на викладене, Товариство почало виконувати функції постачальника універсальних послуг на території Одеської області протягом двох років, починаючи з 01.01.2019.

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, виконання функцій постачальника універсальних послуг.

Частиною 1 ст. 63 Закону України Про ринок електричної енергії передбачено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

В п. 47 ст. 1 Закону визначено, що непобутовий споживач - фізична особа - підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання.

Відповідно до абзацу 11 пункту 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2019-VІІ (зі змінами від 23.11.2018 №2628-VIII, які набирають чинності з 01.01.2019.) тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України Про ринок електричної енергії для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 Закону України Про ринок електричної енергії.

Пунктом 3.1.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником останньої надії; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії.

Згідно з п. 1.2.5 та п. 3.1.4 ПРРЕЕ для можливості постачати електричну енергію своїм споживачам, постачальник повинен укласти з оператором системи розподілу публічний Договір постачальника про розподіл електричної енергії.

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії, договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України Про ринок електричної енергії , п. 2 та п. 4 Постанови № 312 від 14.03.2018 про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, які передбачали, що (п. 2.) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови; (п.4.) у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

З 01.01.2019 на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - АТ Одесаобленерго на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії згідно Постанови НКРЕКП №1345 від 06.11.2018 Про видачу АТ Одесаобленерго ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

На виконання п. 2 та п.4 Постанови НКРЕКП № 312 від 30.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Югвинпром приєдналося до публічного договору про розподіл електричної енергії з AT Одесаобленерго шляхом фактичного споживання електричної енергії.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та публічні комерційні пропозиції для споживачів електричної енергії, які мають право на універсальну послугу, викладені ТОВ ООЕК на офіційному веб-сайті www.ooek.od.ua.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина перша статті 180 ГК України).

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Таким чином, законодавець відповідно до змісту пункту 10 частини сьомої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» розмежовує правовідносини з розірвання договору, зокрема, в односторонньому порядку за ініціативою споживача, у разі зміни електропостачальника та правовідносини з дострокового розірвання договору з інших причин, залежно від чого, із наявністю/відсутністю санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Статтею 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про ринок електричної енергії» зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Пунктом 10.2 Договору сторони встановили, що зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) та цим Договором.

Відповідно до підпункту 5.5.1 пункту 5.1 ПРРЕЕ, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, споживач електричної енергії має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених Законом України «Про ринок електричної енергії» та цими Правилами.

Пунктом 6.1 (підпункти 6.1.1 - 6.1.3) ПРРЕЕ передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з підпунктом 6.1.3 пункту 6.1 ПРРЕЕ встановлено, що якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника, споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

З огляду на вищезазначені норми, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ані Законом України «Про ринок електричної енергії», ані ПРРЕЕ не встановлено конкретних строків, в межах яких споживач зобов`язаний попередити попереднього електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії. Вказаними нормативними актами встановлено лише період, протягом якого має бути завершена зміна електропостачальника за ініціативою споживача, та строк, в межах якого споживач повинен повідомити нового електропостачальника, а не попереднього про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно зі ст 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, у зазначеній нормі наведено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором. Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 р. № 916/1684/18.

Враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України, у зазначеній нормі наведено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

У вказаних нормах наведено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. Колегія суддів зазначає, що припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору. При цьому зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (аналогічну правову позицію щодо припинення зобов`язань по договору викладено у постанові колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 5 липня 2019 року № 916/1684/18).

Виходячи з умов Договору (підпункти 10, 13 пункту 6.2, пункти 10.1, 13.3, 13.5 Договору), колегія суддів приходить до висновку, що відповідач наділений правом на дострокове розірвання Договору саме у зв`язку із зміною електропостачальника, що в свою чергу, є наслідком того, що Договір достроково припинив свою дію саме внаслідок реалізації відповідачем свого права на зміну електропостачальника, яке гарантоване чинним законодавством та умовами укладеного Договору.

Разом з тим, умовами п. 12 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ Попередня оплата-Стандарт 50Б Штраф за дострокове припинення дії договору визначено, що у разі дострокового припинення (розірвання) договору про постачання електричної енергії за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі вартості електричної енергії, замовленої споживачем, як прогнозований договірний обсяг споживаний в місяці, в якому постачальником було отримано повідомлення про дострокове припинення (розірвання) договору. Прогнозований договірний обсяг споживання визначається відповідно до Додатку 3 Обсяги постачання електричної енергії споживачу. Штраф сплачується в тому випадку, коли повідомлення споживача про дострокове припинення договору здійснено пізніше, ніж за 21 календарний день до передбачуваної дати дострокового припинення терміну (строку) дії чинного договору.

Так, ТОВ Югвинпром уклало публічний договір про постачання електричної енергії з ТОВ ООЕК шляхом приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу. Умовами договору встановлено його строк до 31.12.2019.

Сторонами не заперечується, що 04.09.2019 на поштову адресу ТОВ «ООЕК» надійшов лист від АТ «Одесаобленерго», яким повідомлено про зміну з 01.09.2019 ТОВ «Югвинпром» постачальника та як наслідок розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу №24-4 з 31.08.2019.

При цьому, матеріали справи не містять доказів повідомлення не пізніше ніж за 21 день позивача саме споживачем про дострокове припинення договору.

Колегія суддів зауважує, що ані пункт 13.3, ані інші положення укладеного між сторонами договору не містять винятків щодо звільнення відповідача від сплати позивачу передбачених комерційною пропозицією штрафних санкцій у разі дострокового припинення договору за ініціативою ТОВ «Югвинпром» у зв`язку зі зміною енергопостачальника та неповідомлення про це позивача (або несвоєчасне повідомлення).

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає про обґрунтованість його позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій за дострокове розірвання Договору, з огляду на що колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи відсутність доказів повідомлення позивача саме відповідачем у встановлений п.12 комерційної пропозиції строк про дострокове припинення договору, судова колегія зазначає, що у даному випадку на ТОВ «Югвинпром» може бути покладено обов`язок сплати штрафу за неповідомлення про припинення договору у зв`язку зі зміною енергопостачальника.

Разом з тим, вказаним п.12 комерційної пропозиції передбачено, що штраф сплачується у розмірі вартості електричної енергії, замовленої Споживачем, як прогнозований договірний обсяг споживання в місяці, в якому постачальником було отримано повідомлення про дострокове припинення договору. Прогнозований договірний обсяг споживання визначається відповідно до Додатку 3 Обсяги постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з п.13.12 Договору про постачання електричної енергії, укладеного сторонами по справі, невід`ємною частиною Договору є Додатки, зокрема, Додаток №3 «обсяги очікуваного споживання (постачання) електричної енергії споживачу.

Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять такого Додатку №3, а відтак зазначене унеможливлює визначення розміру штрафу, який споживач має сплатити ТОВ «ООЕК». В свою чергу позивачем не надано належних та допустимих доказів вірного визначеного ним розміру штрафу.

Посилання позивача на наявну матеріалах справи Угоду «Обсяги розподілу та споживання електричної енергії» №4 від 30.11.2018, як на доказ визначення обсягів постачання електроенергії, судовою колегією не приймаються, оскільки зазначена угода укладена між ТОВ «Югвинпром», як споживачем та АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО», як оператором системи розподілу, який не є в даному випадку стороною Договору постачання електроенергії, укладеного сторонами по справі. Зазначена угода не є Додатком№3 до вказаного Договору, а відтак не може бути доказом належного і підтвердженого розрахунку штрафу, визначеного позивачем на підставі п.12 комерційної пропозиції.

Таким чином, беручи до уваги те, що положення укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу не містять механізму визначення розміру штрафу за дострокове припинення цього договору, натомість останні лише відсилають до умов комерційної пропозиції, яка містить порядок нарахування штрафу у розмірі прогнозованого договірного обсягу споживання електроенергії, визначеного відповідно до Додатку № 3, який в матеріалах справи відсутній, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість розміру штрафу, заявленого позивачем до стягнення у даній справі, та неможливість самостійного визначення відповідної суми штрафних санкцій самим судом з огляду на відсутність погодженого сторонами порядку визначення останніх, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

При цьому апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що нарахування штрафу за дострокове припинення договору є тотожним накладенню на споживача додаткових фінансових зобов`язань, адже можливість застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (укладеного на визначений строк) з ініціативи споживача внаслідок зміни електропостачальника не суперечить чинному законодавству, а тому відповідна умова договору не може вважатися нікчемною. Штрафні санкції за дострокове розірвання договору постачання електричної енергії у разі зміни постачальника не є тотожними платі (додатковим фінансовим зобов`язанням) за зміну постачальника, при цьому додаткові фінансові зобов`язання, про які йдеться у частині десятій статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", не стосуються штрафних санкцій за недотримання умов договору, а лише "вартості зміни постачальника", витрат, які могли би бути встановлені при такій зміні (можливі витрати з технічних причин чи інші витрати). Отже, як Директива 2009/72/ЄС, так і Закон України "Про ринок електричної енергії" передбачають відсутність плати за зміну електропостачальника поряд з можливістю застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.02.2020 у справі №914/545/19.

Крім того, колегія суддів не погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність у споживача обов`язку особисто інформувати попереднього електропостачальника про зміну електропостачальника, оскільки, не зважаючи на те, що такий обов`язок не передбачений в актах законодавства, факт покладення останнього на споживача підтверджується змістом погодженої комерційної пропозиції.

Між тим, помилковість вищенаведених висновків Господарського суду Одеської області не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки останні не вплинули на правильність прийнятого судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю розміру нарахованого відповідачу штрафу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку, а доводи апелянта не спростовуються вірних висновків суду першої інстанції.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія на рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 по справі №916/2339/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2020 по справі №916/2339/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош