ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.2021 м. Ужгород Справа № 5008/1103/2012

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши позовну заяву ТОВ "Тріумф ЛТД" в особі ліквідатора Чорнія М.В.

до відповідача ОСОБА_1 , с. Клячаново Мукачівського району

про стягнення заборгованості в порядку регресу,

в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф ЛТД", м. Мукачево

секретар судового засідання - Корольчук М.М.

За участю представників сторін:

від позивача (ліквідатора) -

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.12.2019 прийнято позовну заяву ТОВ «Тріумф ЛТД», в особі ліквідатора Чорнія М. В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку регресу до розгляду у межах провадження у справі №5008/1103/2012 про банкрутство ТОВ «Тріумф ЛТД».

В розгляді заяви проведено підготовче провадження, за наслідками якого ухвалою суду від 02.12.2020 розгляд заяви призначено по суті.

Відповідач на виклик суду жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання його було повідомлено належним чином. Не скористався він правом на подання відзиву на позовну заяву в установлений судом строк. Заяв, клопотань від нього не надходило.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч.ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих позивачем.

Правова позиція позивача

Позивач просить стягнути з відповідача 612080,90 грн в порядку регресу. Позов заявлено з огляду на перерахування ТОВ «Тріумф ЛТД» на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг» грошових коштів на вказану суму в рахунок часткового погашення першої черги кредиторських вимог у справі №5008/1103/2012 про банкрутство ТОВ «Тріумф ЛТД», які виникли на підставі Кредитного договору №СМ-SME800/078/2008 від 26.06.2008, Договору поруки №SR-SME800/078/2008/1 від 26.06.2008 та Договору іпотеки №РМ-SME800/078/2008/2 від 02.07.2008.

Заперечення відповідача

Відповідач відзиву не подав.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

26 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП «Банк») укладено Кредитний договір за №СМ-SME800/078/2008 про надання кредиту в розмірі 300000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зазначеного кредитного договору, між ЗАТ «ОТП Банк» та Позивачем укладено Договір поруки від 26.06.2008 за №SR-SME800/078/2008/1 та Договір іпотеки від 02.07.2008 за №РМ-SME800/078/2008/2 (майнова порука), посвідчений 02.07.2008 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. (реєстраційний номер 3960).

Згідно з п. п. 3.1.-3.2 Договору іпотеки (майнової поруки), предметом договору іпотеки є нерухоме майно, належне Позивачу, а саме: комплекс, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Берегівська-об`їздна, буд. 20 . Предмет іпотеки складається з: виробничого цеху ( за літ. «А» за планом земельної ділянки), побудованого зі шлакоблоків, загальною площею 518,8 м. кв.; сторожової (за літ. «Б» за планом земельної ділянки) побудованої з досок; вбиральні (за літ «В» за планом земельної ділянки), побудованої з цегли; споруди (за літ. «№1-2» за планом земельної ділянки, побудованої з металу.

З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за Кредитним договором №СМ-SME800/078/2008 від 26.06.2008, Договором поруки №SR-SME800/078/2008/1 від 26.06.2008 та Договором іпотеки №РМ-SME800/078/2008/2 від 02.07.2008.

В подальшому, постановою Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2012 у справі №5008/1103/2012 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф» ЛТД» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Лошака Олега Васильовича.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.10.2013 у цій же справі про банкрутство визнано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кредитором Позивача на підставі вищезазначених договорів на суму 2 309 672,20 грн, яка підлягає задоволенню в першу чергу та суму 6922080,04 грн., яка підлягає задоволенню в шостій черзі.

Ухвалою суду від 03.06.2019 призначено ліквідатором у справі № 5008/1103/2012 арбітражного керуючого Чорнія Мар`яна Володимировича.

За доводами позивача, які знаходять своє підтвердження в матеріалах справи, з документів, переданих колишнім ліквідатором банкрута, арбітражним керуючим Лошаком О. В. вбачається, що комплекс, який знаходиться по вул. Берегівська - об`їзна, буд. 20, м. Мукачево, Закарпатської обл., реалізовано на аукціоні від 17.04.2017, що підтверджується Протоколом проведення торгів від 17.04.2017 (наявний в матеріалах справи).

Суд бере до уваги те, що протоколом комітету кредиторів ТОВ «Тріумф ЛТД» від 13-18 травня 2017 року встановлено розподіл грошових коштів, що знаходились на поточному рахунку ТОВ «Тріумф ЛТД» станом на 13.05.2017, серед яких, зокрема - погашення грошових вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що виникли на підставі Договору іпотеки від 02.07.2008 за №РМ-SME800/078/2008/2 в розмірі 612080,90 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 16.05.2017 за №1105, відповідно до якого ТОВ «Тріумф ЛТД» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ОТП Факторинг» грошові кошти в сумі 612080,90 грн в рахунок часткового погашення першої черги кредиторських вимог у справі №5008/1103/2012 про банкрутство ТОВ «Тріумф ЛТД».

Отже, на думку позивача, ТОВ «Тріумф ЛТД», як поручитель, стало кредитором ОСОБА_1 щодо виконаної перед ТОВ «ОТП Факторинг» частини боргового зобов`язання в розмірі 612080,90 грн.

З метою досудового врегулювання спору, в ході здійснення повноважень ліквідатора в порядку та відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатором на адресу Відповідача направлено Досудову вимогу від 08.11.2019 за №02-01/3013 про перерахування грошових коштів в розмірі 612080,90 грн на банківські реквізити банкрута. Відповідач відповідь на вимогу не надав, кошти не повернув.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 7 цього Кодексу, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлено ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналогічна норма міститься і в ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може, у тому числі, забезпечуватися порукою.

Відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 543 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Це положення узгоджується з п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, який передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), а також з умовами п. п. 3.6 та 3.7 Договору поруки.

Згідно з п. 3.6. Розділу 3 Договору поруки від 26.06.2008 за №SR-SME800/078/2008/1, поручитель, в разі виконання ним Боргових зобов`язань, стає кредитором Боржника відносно виконаної таким чином частини Боргових зобов`язань.

Таким чином, безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов`язку за боржника. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов`язанні після виконання ним обов`язку боржника відбувається в силу прямої вказівки закону, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. Обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов`язанням. (Постанова Верховного Суду від 23.04.2019р. у справі № 910/7058/18).

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Беручи до уваги вимоги ст. 42 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель, який виконав основне зобов`язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.10.2019 у справі №910/23070/17 вказано, що «… Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути основним. Зміст регресного зобов`язання становлять права і обов`язки сторін. У регресному зобов`язанні регредієнту належить право на одержання відшкодування, регресант зобов`язаний вчинити дії по відшкодуванню, тобто змістом регресного зобов`язання є стягнення сплаченого. Розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні. Отже, регресне зобов`язання - це зворотна вимога про повернення грошей або майна, виконане однією особою за іншу або з вини останньої третій особі. Регресне зобов`язання характеризується такими ознаками: воно є похідним від іншого (основного) зобов`язання; один або всі його учасники є також суб`єктами основного зобов`язання; виконання одним учасником зобов`язання або навіть саме його виникнення зумовлюється діями або бездіяльністю осіб, з якими в майбутньому і встановлюються регресні зобов`язання… Виконання майновим поручителем обов`язку боржника (основного зобов`язання) буде мати місце лише у випадку його виконання в повному обсязі, зокрема у випадку повного погашення заборгованості по кредитному договору за рахунок предмета застави. В іншому випадку, тобто у разі виконання майновим поручителем основного зобов`язання лише частково за рахунок повної вартості предмета застави, визначеної в договорі застави, виконання обов`язку боржника перед кредитором не відбудеться, а матиме місце лише часткове виконання обов`язку боржника за кредитним договором та виконання майновим поручителем свого акцесорного зобов`язання».

З матеріалів справи вбачається, що позивач частково виконав грошове зобов`язання самостійно за рахунок предмета іпотека, невиконана частина заборгованості включена в реєстр вимог кредиторів ТОВ «Тріумф ЛТД» та підлягає задоволенню в порядку черговості, встановленому цим Кодексом, а тому Позивач має право зворотної вимоги до Відповідача.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 612080,90 грн в порядку регресу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, позовна заява подана до суду 17.12.2019. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.12.2019 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 грудня 2019 року для працездатних осіб в розмірі 2102 гривні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, враховуючи задоволення судом клопотання позивача та відстрочення від сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, суд дійшов висновку про те, що судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 9181,21 грн за подання позовної заяви до господарського суду слід покласти на Відповідача.

Доказів понесення інших судових витрат станом на час вирішення спору по суті Позивачем суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 1, 3 ч. 1 ст.129 Конституції України, ст. ст. 4, 13, 42, 43, 46, 73,74, 76, 80, 86, 129, 165, 205, 216, 231, 235, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16, 543, 544, 546, 548, 553, 554, 556 Цивільного кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов про стягнення заборгованості в порядку регресу задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф ЛТД» (ідентифікаційний код 20438709, юридична адреса: 89600, Закарпатська обл., місто Мукачеве(о), вул. Берегівська, будинок 20) заборгованості в розмірі 612080,90 грн (шістсот дванадцять тисяч вісімдесят гривень 90 копійок) в порядку регресу.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь державного бюджету(UA3007493, код отримувача 37975895, Банк отримувача Казначейство України) судовий збір в розмірі 9181,21 грн (дев`ять тисяч сто вісімдесят одна гривня 21 копійка) за розгляд справи в суді першої інстанції.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається-http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 28.01.2021

Суддя Л.В. Андрейчук