РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2021Справа № 910/11720/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/11720/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Гончари-Кожум`яки";
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "Фундація "Якісне житло";
простягнення 27 169,79 грн.
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гончари-Кожум`яки" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундація "Якісне житло" про стягнення 21 169,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості наданих за договором №0201/33/2019 від 02.01.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 20 986,08 грн. та пеню в розмірі 6 183,71 грн.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

Через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що позивач безпідставно нарахував заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на квартири та нежитлові приміщення за період, коли ТОВ «Фундація «Якісне Житло» вже не було власником зазначених у договорі приміщень і втратило всі права і обов`язки як співвласник багатоквартирного будинку.

Також відповідач у своєму письмовому відзиві просив суд здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки предметом позову у справі № 910/11720/20 є стягнення грошової суми в розмірі 27 169,79 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуюче те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін задоволенню не підлягає та відхиляється судом.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариство з обмеженою відповідальність «Гончари-Кожум`яки» (виконавець) та ТОВ «Фундація «Якісне Житло» (замовник) було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02.01.2019 №0201/33/2019 (далі - договір), предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Послуги) у житлових будинках які вказані в додатку № 1, а споживач - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до додатків до договору, виконавець забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за наступними адресами: вул. Воздвиженська, 51-А, прим. 6,7; вул. Воздвиженська, 51-А, нежитлове приміщення; вул. Воздвиженська, 51-А, квартири.

Пунктом 4 договору, встановлено, що розмір щомісячної оплати за надані послуги на дату укладання цього договору становить 5 246,52 грн.

Сторони погодили в п. 6 договору, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі встановлення щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця що настає за розрахунковим.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01 січня 2020 р. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим (п. 19 договору).

У матеріалах справи наявні підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств акти надання послуг за січень-вересень 2019 року, відповідно до яких замовник прийняв надані послуги без зауважень.

Також у матеріалах справи наявні копії платіжних доручень за липень, серпень та жовтень 2019 року, які підтверджують сплату відповідачем вартості наданих послуг ТОВ "Гончари-Кожум`яки" на загальну суму 41 972,16 грн.

Позивач зазначає, що відповідач не виконав свого зобов`язання за договором в частині своєчасної повної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим у відповідача за період вересень-грудень 2019 наявна заборгованість у розмірі 20 986,08 грн.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог посилався на відсутність обов`язку оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за договором №0201/33/2019 від 02.01.2019 у спірний період у зв`язку з відчуженням частини квартир та нежитлових приміщень.

Cуд критично ставиться до вказаних доводів відповідача з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 14 договору сторони передбачили, що цей договір може бути розірваний достроково, зокрема, у разі переходу права власності (користування) на квартиру, нежитлове приміщення у житловому будинку до іншої особи.

Матеріали справи не містять будь яких доказів на підтвердження розірвання чи дострокового припинення договору №0201/33/2019 від 02.01.2019, а тому договір у спірний період (січень-грудень 2019 року) був чинним та підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, вартість наданих послуг у визначений договором строк у повному обсязі не оплатив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на день розгляду справи, складає 20 986,08 грн.

Докази здійснення відповідачем оплати заборгованості у розмірі 20 986,08 грн в матеріалах справи відсутні та відповідачем до матеріалів справи не залучені.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за надані послуги суду не надано, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 20 986,08 грн. заборгованості, а відповідач належними і допустимими доказами не довів суду належного виконання ним своїх зобов`язань, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за договором №0201/33/2019 від 02.01.2019 у сумі 20 986,08 грн. визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі ч. 3 п. 12 договору пеню в розмірі 6 183,71 грн., нараховану за прострочення щомісячних платежів за січень-грудень 2019 року.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня, за визначенням ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

З частини 1 ст. 547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною 3 п. 12 договору сторони передбачили, що виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому даним договором у розмірі 30% річних за період прострочки.

Відповідач заперечуючи проти стягнення пені у своєму відзиві посилався на ч. 6 ст. 232 ГК України, а також просив застосувати строк позовної давності щодо стягнення неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки сторонами у договорі було передбачено право виконавця нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню за весь період прострочки, посилання відповідача на ч. 6 ст. 232 ГК України судом відхиляється як необгрунтоване та безпідставне.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Суд, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків пені, вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскільки позивач з даним позовом звернувся до суду 10.08.2020, то строк нарахування пені за щомісячними платежами обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду.

Здійснивши перерахунок, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає 3937,04 грн. пені.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених вимог в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундація "Якісне житло" (04201, м. Київ, вул. Полярна, буд. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гончари-Кожум`яки" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 22-а, кв. 2, ) 20 986 (двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 08 коп. основної заборгованості, 3937 (три тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн. 04 коп. пені та 1 928 (одну тисячу дев`ятсот двадцять вісім) грн. 19 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко