Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1367/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Луценко Р.О., ордер серії ЧК №77567 від 17.11.2020;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша деревопереробна компанія"

про стягнення 81250,32грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Славресурс" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша деревопереробна компанія" про стягнення 81 250,32грн, з яких 75 900,00грн сума попередньої оплати, 5 350,32грн пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем умов договору №13/12-18 від 13.12.2018 в частині поставки товару, оплаченого позивачем на підставі рахунку-фактури №27/02-19-1 від 18.01.2019.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.525, 526, 530, 663, 693, 712 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 30.11.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 12.01.2021.

11.01.2021 до суду повернулася ухвала суду від 30.11.2020, яка направлялась відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з відміткою відділення поштового зв`язку: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 49-53).

В судовому засіданні 12.01.2021 оголошено перерву до 21.01.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, подав письмові пояснення щодо робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив. На підтвердження відправлення відповідачу ухвали суду від 12.01.2021 до справи долучено копію реєстру Ф103 на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції (судова повістка) від 14.01.2021. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 21.01.2021 адреса місцезнаходження відповідача не змінилася, відомості про припинення юридичної особи відсутні.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно п.10 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Як встановлено ч.1 ст.10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що учасники провадження мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

13.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Славресурс" (позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша деревопереробна компанія" (відповідач, постачальник) укладено Договір №13/12-18 (далі - Договір) (а.с.15-18).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.2. Договору предметом поставки є визначені родовими ознаками вироби в асортименті відповідно до специфікації (додаток № 1 до Договору), найменування яких зазначаються у замовленнях покупця, прийнятих постачальником, відповідних рахунках - фактурах та товарних накладних.

У відповідності до п.2.1. Договору постачання товару здійснюється за узгодженим замовленням покупця, яке він складає на підставі асортиментного переліку, запропонованого постачальником.

Як вбачається із п.3.4. Договору покупець здійснює оплату замовленого товару у національній валюті України на умовах попередньої оплати.

Позивач погодив та здійснив замовлення паливних гранул з відходів деревини, діаметр 8 мм у кількості 22т на загальну суму 75 900,00грн, а Відповідач, погодивши вказане замовлення, надав Позивачеві рахунок-фактуру №27/02-19-1 на оплату замовленого товару (а.с.26).

27.02.2019 позивач здійснив повну попередню оплату в сумі 75 900,00грн за замовлений у Відповідача товар згідно рахунку-фактури №27/02-19-1, що підтверджується Випискою по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 11.03.2020 (а.с.27) та платіжним дорученням №6626 від 27.02.2019 (а.с.63).

Попри зазначене, замовлена та оплачена партія товару згідно рахунку №27/02-19-1 на суму 75 900,00 грн відповідачем не була поставлена позивачу.

Як вбачається із п.2.3. Договору, поставка партії товару вважається виконаною постачальником в момент передачі партії товару покупцю або названому покупцем перевізнику (першому перевізнику в разі змішаного перевезення).

Позивач направив відповідачу вимогу №098 від 12.03.2020 про виконання обов`язку за договором до 30.04.2020. У випадку невиконання вимог претензії позивач просив повернення суми попередньої оплати в той самий строк (а.с. 35-37).

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення 81 250,32грн, з яких 75 900,00грн - сума попередньої оплати, 5 350,32грн - пеня.

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору №13/12-18 від 13.12.2018.

Частина 1 статті 265 ГК України вказує, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов`язання згідно умов договору виконав, перерахувавши відповідачу 75 900,00грн вартості партії товару згідно рахунку-фактури №27/02-19-1 від 18.01.2019. Вказане підтверджено також платіжним дорученням №6626 від 27.02.2019 (а.с. 63).

Таким чином, у відповідача, внаслідок оплати позивачем товару, виник кореспондуючий обов`язок поставити його. Проте, відповідач не здійснив поставку товару.

При цьому умовами договору не встановлений строк (термін) виконання зобов`язання (поставки замовленого та сплаченого товару), зокрема строк (термін) виконання зобов`язання не визначений вказівкою на подію, яка має настати.

Приписами ч.2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Згідно матеріалів справи, позивач направив відповідачу вимогу №098 від 12.03.2020 про виконання обов`язку за договором до 30.04.2020. У випадку невиконання вимог претензії позивач просив повернення суми попередньої оплати в той самий строк.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач поставив позивачу товар або повернув попередню оплату.

Станом на день звернення позивача з відповідною позовною заявою до суду в ТОВ "Перша деревопереробна компанія" перед ТОВ "Славресурс" існувала заборгованість з повернення попередньої оплати в розмірі 75 900,00грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 75 900,00грн попередньої оплати підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення 5 350,32грн пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.5.5 Договору за прострочення в поставці товару Постачальник сплачує на користь Покупця пеню у розмірі діючої подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару, поставку якого прострочено, за кожний день прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5350,32грн пені за період з 01.05.2020 по 17.11.2020, нарахованої на заборгованість у розмірі 75 900,00грн.

Щодо періоду нарахування пені додатково слід зазначити про таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020 доповнено Розділ IX Прикінцеві положення Господарського кодексу України пунктом 7 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину."

Так, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

Станом на 17.11.2020 (кінцеву дату нарахування пені) на усій території України продовжував діяти карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), а тому позивач правомірно нараховує пеню за порушення відповідачем зобов`язань по 17.11.2020.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 5 350,32 грн.

3. Щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульованост.129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Відповідачем заявлено вимогу про стягнення із позивача 6 000,00грн витрат на правову допомогу.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00грн, позивачем подано копію Договору про надання правової допомоги від 26.11.2018 (а.с.9-14), копію платіжного доручення №9628 від 12.01.2021 про сплату 6 000,00грн (а.с.80), копію рахунку-фактури №8 від 12.01.2021 (а.с.79), копію ордера серії ЧК №77567 від 17.11.2020 (а.с.8), копію акту №8 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 12.01.2021 (а.с.78).

В свою чергу, відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги.

Тому, суд вважає вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00грн відповідачем обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша деревопереробна компанія" (12040, Житомирська обл., Пулинський район, с.Івановичі, вул.Миру, 23-Г, ідентифікаційний код 39880753) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс" (03110, м.Київ, вул.Солом`янська, буд.6-В, офіс 13, ідентифікаційний код 37939071):

- 75 900,00грн попередньої оплати;

- 5 350,32грн пені;

- 2 102,00грн судового збору;

- 6 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.01.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек. з пов.)

та представнику позивача на електронну пошту

3 - відповідачу (рек. з пов.)