УХВАЛА

28 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/15888/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. (доповідач), Губенко Н. М., Кролевець О. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Квазар"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2020 року (головуючий - Скрипка І. М., судді: Тищенко А. І., Михальська Ю. Б.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 2 червня 2020 року (суддя Картавцева Ю. В.) за скаргою Приватного акціонерного товариства "Квазар" на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича

у справі № 910/15888/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Приватного акціонерного товариства "Квазар"

про стягнення 307029450,46 грн

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Квазар"

до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про зміну договору,

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд міста Києва ухвалою від 2 червня 2020 року у справі № 910/15888/17, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2020 року, у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Квазар" (далі - ПрАТ "Квазар") на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича у справі № 910/15888/17 відмовив.

29 грудня 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ПрАТ "Квазар" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2020 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 2 червня 2020 року у справі № 910/15888/17 та клопотанням про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2020 року (дата складання повного тексту постанови - 30 листопада 2020 року) скаржнику вручено 10 грудня 2020 року, що підтверджується даними копії конверта Північного апеляційного господарського суду з літерно-цифровим номером (штрихкодовий ідентифікатор) листа, долученого скаржником до касаційної скарги, та інформацією про відстеження даного поштового відправлення на сайті http://ukrposhta.ua. Скаржник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 29 грудня 2020 року, тобто у двадцятиденний строк з дня вручення йому оскаржуваного судового рішення у відповідності до вимог частини другої статті 288 ГПК України.

За таких обставин Суд вважає, що строк на касаційне оскарження в цьому випадку був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Як убачається з норми пункту 25 частини першої статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Абзацом другим частини другої статті 287 ГПК України унормовано, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України ПрАТ "Квазар" у якості підстави касаційного оскарження зазначило обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права (статті 8, пункту 14 статті 92 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положень Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, статей 1, 5, 24, 26 Закону України "Про виконавче провадження", статей 6, 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", статі 13 Закону України "Про центральні органи державної виконавчої влади"), та порушення норм процесуального права (статті 11, 339, 341 ГПК України).

Згідно з доданими до касаційної скарги поштовими накладними, описами вкладення у цінний лист та фіскальними чеками від 29 грудня 2020 року копія касаційної скарги надіслана іншим учасникам справи, які не скористались своїм правом подати заперечення проти відкриття касаційного провадження відповідно до частини другої статті 294 ГПК України.

З урахуванням додержання скаржником ПрАТ "Квазар" вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, Суд не вбачає підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 294 цього Кодексу в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи викладене, перевіривши касаційну скаргу ПрАТ "Квазар" на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV ГПК України, Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження у справі № 910/15888/17 з підстав, передбачених абзацом другим частини другої статті 287 ГПК України.

Згідно із частиною першою статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною п`ятою цієї ж статті встановлено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи, що предметом перевірки у цьому випадку є ухвала суду першої інстанції, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, та постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами перегляду такої ухвали, справу може бути розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною тринадцятою статті 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.

Керуючись статтями 8, 119, 121, 234, 288, 290, 294, 295, 301 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Приватного акціонерного товариства "Квазар" про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Поновити Приватному акціонерному товариству "Квазар" строк на касаційне оскарження.

3. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Квазар" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2020 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 2 червня 2020 року у справі № 910/15888/17.

4. Здійснити перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2020 року та ухвали Господарського суду міста Києва від 2 червня 2020 року за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Квазар" в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

5. Встановити іншим учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 15 лютого 2021 року. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судових рішень.

6. Витребувати з Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду копії матеріалів оскарження ухвали, необхідних для розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Квазар" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2020 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 2 червня 2020 року у справі № 910/15888/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Приватного акціонерного товариства "Квазар" про стягнення 307029450,46 грн та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Квазар" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про зміну договору.

7. Копію ухвали надіслати Господарському суду міста Києва, Північному апеляційному господарському суду та до відома учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді Н. М. Губенко

О. А. Кролевець