Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши без виклику сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" про розподіл судових витрат
про стягнення 164 927,23 грн,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства відповідальністю "УВК Будпостач Сервіс" про стягнення 164 927, 23 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 01-7-19П від 01.07.2019 року, внаслідок чого виникла заборгованність у розмірі 164 927, 23 грн. за оплачений та непоставлений товар.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК Будпостач Сервіс" про стягнення 164 927, 23 грн задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК Будпостач Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" грошові кошти у розмірі 164 927, 23 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2473, 90 грн.

18.12.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" до суду надійшла заява про розподіл судових витрат.

Разом із заявою про розподіл судових витрат позивач подав клопотання про поновлення строку на її подання.

Положеннями ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з поданого клопотання, позивач просить визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про розподіл судових витрат, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України, та прийняти її до розгляду, з огляду на те що копію рішення позивач отримав лише 17.12.2020, а відтак не міг подати заяву про розподіл судових витрат у встановлений законом строк.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків визначений статтею 119 ГПК України. Так, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як встановлено судом, копію рішення у справі №910/14562/20 від 08.12.2020 позивачу було вручено 17.12.2020.

Також, як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві наведено попередній розрахунок розміру судових витрат позивача та заявлено клопотання про надання строку після ухвалення рішення суду для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку для подання заяви про розподіл судових витрат, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України, та поновлення вказаного процесуального строку.

У своїй заяві про розподіл судових витрат позивач просить суд стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК Будпостач Сервіс" судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 18 500, 00 грн.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору №1609-БІ про надання правової допомоги від 16.09.2020, копію додатку до договору №1609-БІ від 16.09.2020, копію звіту адвоката від 17.12.2020 про надані послуги за договором №1609-БІ від 16.09.2020, копію акту надання послуг від 17.12.2020 №7, копію рахунку на оплату №14 від 17.12.2020 на суму 18500, 00 грн, копію платіжного доручення №54 від 17.12.2020 на суму 18500, 00 грн, копію свідоцва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію ордеру.

З доданих до заяви про розподіл судових витрат доказів вбачається, що позивачем фактично понесено судові витрати у розмірі 18 500, 00 грн.

За змістом статті 1 Закону України №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, послуги поштового зв`язку та канцелярські затрати не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. 1, 19 закону №5076-VI. А тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомоги, та сума у розмірі 500, 00 грн не підлягає стягненню з відповідача.

Суд враховує, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018 у справі №922/3142/17, від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, від 11.06.2018 року у справі №923/567/17.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000, 00 грн, що є пропорційним предмету спору та складності даної справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" про поновлення строку на подання заяви про розподіл судових витрат задовольнити.

2. Поновити позивачу строк для подання на подання заяви про розподіл судових витрат у справі № 910/14562/20.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" про розподіл судових витрат у справі № 910/14562/20 задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК Будпостач Сервіс" (вул. Льва Толстого, буд. 63, м. Київ, 03035, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Індустрія Будпроект" (вул. Нагірна буд.1, м. Київ, 04107, ) 18000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

5. В іншій частині заяви відмовити.

6. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 13.01.2021.

Суддя Н.І. Ягічева