ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" січня 2021 р. Cправа № 902/1072/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КУРЛАНД" (вул. Центральна, буд. 3, с. Телелинці, Жмеринський район, Вінницька область, 23152)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП І ПК АГРО" (вул. Жовтнева, буд. 69/1, с. Кацмазів, Жмеринський район, Вінницька область, 23153)

про стягнення 125 244,17 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № б/н від 07.10.2020 (вх. номер канц. суду 1026/20 від 03.11.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "КУРЛАНД" з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП І ПК АГРО" про стягнення грошових коштів за невиконання умов договору в сумі 125 244,17 грн.

Правовими підставами звернення з позовною заявою позивача стало неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПП І ПК АГРО" зобов`язань за Договором про надання послуг № 38/04-19 від 25.04.2019 в частині проведення розрахунків за надані послуги.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020 для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Матвійчука В.В.

Ухвалою суду від 06.11.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Листом № 287 від 16.11.2020, що надійшов до суду 19.11.2020, позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Згідно ч.3 ст.174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Вінницької області № 01-28/243/2020 від 24.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Матвійчука В.В. на лікуванні, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/1072/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2020 для розгляду справи № 902/1072/20 визначено головуючого суддю Маслія І.В.

Ухвалою суду від 27.11.2020 відкрито провадження у справі №902/1072/20 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 24.12.2020.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 08.12.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/1072/20, за результатами якого справу передано на розгляд судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 09.12.2020 справу № 902/1072/20 прийнято до свого провадження.

За наслідками судового засідання 24.12.2020 судом відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 26.01.2021.

На визначену судом дату представник позивача не з`явився, у клопотанні, що подане до канцелярії суду 26.01.2021, представник позивача повідомляє, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить розгляду справу за відсутності представника позивача, за наявними матерілами.

Відповідач правом участі в судовому засіданні також не скористався, пояснень причин неявки суду не надав. При цьому суд зважає, що ухвали, які направлені на юридичну адресу відповідача, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України. При цьому неотримання відповідачем ухвали суду є наслідком його бездіяльності, оскільки відповідне направлення здійснювалося на офіційну адресу його місцезнаходження згідно з відомостями, що містяться в ЄДРЮОФОП та ГФ.

Крім того суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховий Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у Постанові від 12.03.2019 за №923/1432/15.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, проте відповідач не скористався своїм правом участі у судовому засіданні.

При розгляді справи суд зважає що у визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 26.01.2021 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПП І ПК АГРО» (відповідач, за Договором Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Курланд» (позивач, за Договором Виконавець) укладено Договір № 38/04-19 про надання послуг (надалі - Договір).

Згідно з предметом Договору Виконавець зобов`язується з використанням наявної у нього сільськогосподарської та/або іншої техніки надати Замовникові послуги, визначені в п. 1.2. даного Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги Виконавця.

Відповідно до п. 1.2. Договору Виконавець надає Замовнику послуги по посіву на паливно-мастильних матеріалах Виконавця.

Послуги надаються на площі 68 га, на території Шаргородського району Вінницької області. (п. 1.3. Договору)

Строки надання послуг з моменту надходження окремих заявок Замовника на виконання робіт згідно умов даного Договору. Договір діє до 31.12.2019 року. Режим роботи Виконавець погоджує з Замовником, при цьому дотримуючись строків надання послуг, встановлених цим Договором. (п. 1.4. Договору)

За змістом п. 2.1. Договору загальна вартість послуг за даним Договором остаточно визначається на підставі акту приймання-передачі наданих послуг з урахуванням фактично наданих Виконавцем послуг 61 776,00 грн з ПДВ.

Відповідно до положень п. 2.2. Договору Виконавець після закінчення надання послуг складає акт, який Замовник зобов`язується підписати протягом трьох робочих днів з дня його отримання від Виконавця. У випадку, якщо Замовник не погоджується з якістю, кількістю наданих послуг, що зазначені в акті, Замовник надсилає вмотивовану відмову від підписання акту протягом трьох робочих днів з моменту отримання від Виконавця такого акту.

Оплата послуг Виконавця здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, що зазначений у даному Договорі, протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання акту. (п. 2.4. Договору)

За змістом п. 4.2. Договору за порушення строків оплати послуг Виконавця Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожен календарний день прострочення, у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діє на момент нарахування пені, від вартості неоплачених послуг Виконавця.

Відповідно до п. 6.1. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2019 року, а в разі його неповного виконання хоча б однією із Сторін до моменту повного виконання.

Як зазначає позивач у позовній заяві, він свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві послуги по посіву сільськогосподарських культур на загальну суму 117 936,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 13 від 30.04.2019 на суму 61 776,00 грн та № 15 від 31.05.2019 на суму 56 160,00 грн, які підписані уповноваженими представниками без зауважень та скріплений печатками сторін.

Позивач стверджує, що відповідач не розрахувався за надані послуги, що призвело до виникнення заборгованості за Договором в сумі 117 936,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У частині першій статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 193 ГК України, статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на порушення відповідачем строків оплати за Договором позивач 13.05.2020 направив на адресу відповідача претензію від 13.05.2020 з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання та сплатити заборгованість в сумі 117 936,00 грн з урахуванням пені за кожен день прострочки.

У відповіді на претензію № 32 від 26.06.2020 відповідач визнав претензійні вимоги та повідомив про намір сплатити грошове зобов`язання за основним боргом в термін до 01.09.2020.

08.09.2020 позивач направив на адресу відповідача нагадування, в якому повідомив про настання строку сплати боргу, на яке відповідач, у відповіді від 14.09.2020, зобов`язався грошові кошти в розмірі 117 936,00 грн сплати в термін до 30.09.2020.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати послуг, наданих йому за договором, суду не надав.

А отже, відповідач порушив вимоги частини другої статті 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог у частині стягнення заборгованості за Договором № 38/04-19 про надання послуг від 25.04.2019 в розмірі 117 936,00 грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 5 916,14 грн пені та 1 392,03 грн три проценти річних.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Відповідно до п. 4.2. Договору, за порушення строків оплати послуг Виконавця Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожен календарний день прострочення, у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діє на момент нарахування пені, від вартості неоплачених послуг Виконавця.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення здійснення оплати за надані послуги за Договором в розмірі 117 936,00 за період з 16.05.2020 по 06.10.2020.

Детально дослідивши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив наявність помилок при визначенні періодів нарахування.

Зокрема, при здійсненні розрахунку позивачем не враховано приписи ч.6 ст. 232 ГК України та проведено нарахування за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) визначивши початок прострочення 16.05.2020, тоді як виходячи з умов п. 2.4. Договору, оплата послуг Виконавця здійснюється протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання акті.

За таких обставин, нарахування пені має здійснюватись за кожним актом окремо, виходячи з дати його підписання, відповідної суми, з врахуванням положень п. 2.4. Договору і ч. 6 ст. 232 ГК України та виходячи з проведення оплати за товар відповідачем.

Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З огляду на те, що період, визначений позивачем в розрахунку пені, виходить за межі періоду встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення пені в розмірі 5 916,14 грн за період з 16.05.2020 по 06.10.2020.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 1 392,03 грн 3% річних за період з 16.05.2020 по 06.10.2020 суд виходить з наступного.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому суд зважає, що дана норма підлягає застосовуванню за порушення грошового зобов`язання незалежно від того, чи передбачили її сторони у договорі.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення 1 392,03 грн 3% річних є обґрунтованою, правомірною та правильно розрахованою, а тому є такою, що підлягають задоволенню.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з мотивів наведених вище.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП І ПК АГРО" (вул. Жовтнева, буд. 69/1, с. Кацмазів, Жмеринський район, Вінницька область, 23153, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КУРЛАНД" (вул. Центральна, буд. 3, с. Телелинці, Жмеринський район, Вінницька область, 23152, ) 117 936 грн 00 коп. - основного боргу; 1 392 грн 03 коп. 3% річних та 2 002 грн 71 коп. - витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 29 січня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Центральна, буд. 3, с. Телелинці, Жмеринський район, Вінницька область, 23152)

3 - відповідачу (вул. Жовтнева, буд. 69/1, с. Кацмазів, Жмеринський район, Вінницька область, 23153)