РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1085/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекора Інвест", просп. Ю. Гагаріна, 3-а, кв.57, м. Київ, 02105

e-mail:

до Фізичної особи-підприємця Мнацаканян Армен Суренович, АДРЕСА_1

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 32970 грн. 80 коп.

без виклику сторін

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 32970 грн. 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань у частині оплати товару за видатковими накладними № РН-0003347 від 08.06.2018, № 0003346 від 08.06.2018, № РН-0003603 від 03.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2020 відкрите спрощене позовне провадження у справі № 927/1085/20 без повідомлення учасників сторін. Вказаною ухвалою відповідача повідомлено про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

09.12.2020 на адресу Господарського суду Чернігівської області підприємством зв`язку повернуто поштове відправлення, а саме ухвала суду від 25.11.2020 надіслані судом відповідачу за даним позовом, із зазначенням причини повернення: "за закінчення терміну зберігання".

Судом було вчинено дії щодо повторного направлення ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2020на адресу відповідача.

Ухвалу суду від 25.11.2020 відповідачем отримано 18.12.2020, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення №730 від 17.12.2020.

Відзиву на позов, заяв і клопотань від відповідача не надходило.

Відповідач у справі не повідомляв суд про намір подати відзив на позовну заяву у більш тривалий строк згідно положень п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

04.01.2020 від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення до позовної заяви від 28.12.2020, у яких позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 9000 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч.8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами. Відповідач не скористався правом подання до суду відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивачем на підставі видаткових накладних №РН-0003603 від 03.06.2019 на суму 37660 грн. 00 коп., №РН-0003347 від 08.06.2018 на суму 16800 грн. 00 коп., №РН-0003346 від 08.06.2018 на суму 44090 грн. 80 коп. передано відповідачу товар на загальну суму 98550грн. 80 коп.(а.с. 2-4).

Договір на поставку товару у письмовій формі між сторонами не укладався, строки оплати поставленого товару узгоджені не були.

Фактпоставки товару за вказаними накладними відповідачем у справі не спростовується.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідачем здійснено часткову оплату товару за видатковими накладними №РН-0003603 від 03.06.2019, №РН-0003347 від 08.06.2018, №РН-0003346 від 08.06.2018 на загальну суму 65580 грн. 00 коп., що підтверджується випискою банку з рахунку позивача за період з 08.06.2018 по 08.06.2018 ( а.с. 5).

Решта вартості товару у сумі32970 грн. 80коп. відповідачем сплачена не була.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Позивачем на адресу відповідача був направлений лист про сплату боргу на суму 32970 грн. 80 коп. № 012-32 від 04/11/2020 (а.с. 7), який відповідач залишив без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

У підтвердження направлення вказаного листа на адресу відповідача позивачем до матеріалів справи надано опис вкладення від 04.11.2020, накладну від 04.11.2020, фіскальний чек від 04.11.2020.(а.с. 8).

Відповідач вимоги претензії залишив без відповіді та задоволення.

Заборгованість у розмірі 32970 грн. 80 коп. заявлена до стягнення позивачем за даним позовом.

Заперечень на позов відповідач у встановлений судом строк не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у ї сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого товару за видатковою накладною.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За правилами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи та її фактичними обставинами доведено факт, що між сторонами в спрощений спосіб укладено угоду щодо поставки на підставі видаткових накладних, які булипідписані сторонами та скріплені печатками підприємств. Крім того у видаткових накладних вказана вартість товару та його кількість відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України.

Також доведеним є факт поставки товару на підставі видаткових накладних №РН-0003603 від 03.06.2019 на суму 37660 грн. 00 коп., №РН-0003347 від 08.06.2018 на суму 16800 грн. 00 коп., №РН-0003346 від 08.06.2018 на суму 44090 грн. 80 коп., що загалом складає 98550грн. 80 коп.

Факт отримання товару за вказаними накладними відповідачем не спростовано.

Товар повернутий позивачеві не був.

За таких обставин відповідач повинен був сплатити ціну товару в день його прийняття.

Матеріалами справи підтверджується здійснення відповідачем часткової оплати товару у сумі 65580 грн. 00 коп., сума заборгованості склала 32970грн. 80 коп., що відповідачем у справі не спростовано.

З урахуванням викладеного вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 32970 грн. 80 коп. є обґрунтованою, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

У складі судових витрат позивач просить стягнути з відповідача суму оплати послуг адвоката у розмірі 9000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У підтвердження вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10.11.2020, звіт про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 28.12.2020 на суму 9000 грн. 00 коп., видатковий касовий ордер від 24.11.2020 на суму 9000 грн. 00 коп., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №5185 від 29.08.2012 (5.с. 10,36,37)

Відповідно до умов п. 2 договору про надання правової допомоги від 10.11.2020 адвокат (Кобилецький В.В.) приймає на себе обов?язки представляти права та інтереси клієнта (ТОВ «Лекора Інвест») у господарському суді, інших органах державної влади та місцевого самоврядування у т.ч. правоохоронних органах з приводу вирішення справ про стягнення боргу з ФОП Мнацанакян А.С. у сумі 32970 грн. 80 коп.

Відповідно до п. 7 договору від 10.11.2020 гонорар адвоката визначається додатковою угодою з розрахунку 950,00 грн. за годину роботи.

Факт надання правової допомоги підтверджується звітом про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 28.12.2020 на суму 9000 грн. 00 коп. та видатковим касовимордером від 24.11.2020 на суму 9000 грн. 00 коп.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від відповідача не надходило.

Факт сплати клієнтом адвокату грошових коштів у сумі 9000 грн. 00коп. підтверджується видатковим касовим ордером від 24.11.2020 на суму 9000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено факт надання адвокатом Кобилецьким В.В. вказаних послуг та сплату 9000 грн. 00коп. за надання правової допомоги.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі N 922/445/19 дійшов висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 126 цього Кодексу).

Згідно ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З урахуванням викладеного вище витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 9000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у справі на підставі положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мнацаканян Армена Суреновича, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекора Інвест",просп. Ю. Гагаріна, 3-а, кв.57, м. Київ, 02105, код 41412973, заборгованість у сумі 32970 грн. 80 коп., судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн. 00 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 20.01.2021.

Суддя М.О. Демидова