УХВАЛА

21 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/2520/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець

за участю секретаря судового засідання - В.В. Шпорт,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу житлово-будівельного кооперативу «Комунар»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020

у складі колегії суддів: А. І. Мартюк - головуючий, О. М. Гаврилюк, Л. П. Зубець

та на рішення господарського суду міста Києва від 23.06.2020

суддя: С. О. Турчинза позовом житлово-будівельного кооперативу «Комунар»

до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

про визнання недійсним договору

за участю представників учасників:

позивача: С. В. Золотопуп

відповідача: О. В. Ніколаєнко

ВСТАНОВИВ:

Житлово-будівельний кооператив «Комунар» (далі - ЖБК «Комунар», позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго», відповідач) про визнання недійсним договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №510254 від 16.10.2018.

Позов мотивовано тим, що позивач не може бути стороною спірного договору, а тому договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №510254 від 16.10.2018 суперечить чинному законодавству, у зв`язку з чим на підставі ч.1 ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України підлягає визнанню недійсним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/2520/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судові рішення мотивовані відсутністю підстав, передбачених ст. 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №510254 від 16.10.2018 недійсним.

Суди вказують на те, що ЖБК «Комунар» є споживачем послуг централізованого опалення, а КП «Київтеплоенерго» є постачальником теплової енергії споживачу для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.06.2020, постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 у справі №910/2520/20 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

З касаційної скарги вбачається, що вона подається на підставі п. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу КП «Київтеплоенерго» просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а судові рішення - без змін.

Ухвалою Верховного суду від 24.11.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою житлово-будівельного кооперативу «Комунар» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 та на рішення господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/2520/20.

30 листопада 2020 року від житлово-будівельного кооперативу «Комунар» надійшла заява про відмову від позову, в якій позивач просить прийняти вказану відмову від позову, визнати нечинними судові рішення та закрити провадження у справі.

У запереченнях на заяву про відмову від позову КП «Київтеплоенерго» просить відмовити позивачеві в задоволенні вказаної заяви та відмовити в задоволенні касаційної скарги.

КП «Київтеплоенерго» наголошує на неприпустимості відмови від позову, якщо така відмова суперечить інтересам особи, яку він представляє, оскільки в іншій справі №910/18412/19 про стягнення з ЖБК «Комунар» на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиту за спірним договором електроенергію, правова позиція захисту ЖБК «Комунар» побудована на аргументах щодо недійсності спірного договору.

Водночас ст. 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правомірність правочину презюмується.

Закріплена зазначеною статтею презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Поряд з тим у силу припису ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Предметом позову у справі №910/18412/19 є стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Крім того, КП «Київтеплоенерго» в запереченнях вказує на те, що підставою для закриття провадження у справі може бути лише факт відсутності предмета спору між сторонами.

Верховний Суд звертає увагу на те, що ст. 231 ГПК України регламентовано підстави для закриття провадження у справі та п. 4 ч. 1 вказаної статті встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З огляду на вказане вище, заперечення КП «Київтеплоенерго» відхиляються Верховним Судом.

Згідно зі ст. 307 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав касаційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 5 ст. 191 ГПК України).

Розглянувши подану позивачем заяву про відмову від позову, Верховний Суд встановив, що її підписано головою правління ЖБК «Комунар» Вересюком Леонідом Олексійовичем. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ЖБК «Комунар» є Вересюк Леонід Олексійович.

У судовому засіданні вказану заяву про відмову від позову підтримано представником позивача адвокатом С. В. Золотопуп (ордер від 12.10.2020, виданий на підставі договору № 19/02/2020-2 від 19.02.2020).

Відповідно до п. 6 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Відповідно до платіжних доручень від 12.10.2020, від 09.11.2020 позивачем, при поданні касаційної скарги, сплачено судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

Враховуючи, що відмова від позову є формою реалізації передбаченого ст. 14 ГПК України принципу диспозитивності господарського судочинства та не суперечить інтересам позивача, Суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову, закриття провадження у справі та про повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 191, 231, 234, 235, 300, 307, 308 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову житлово-будівельного кооперативу «Комунар» від позову.

Рішення господарського суду міста Києва від 23.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 у справі №910/2520/20 визнати нечинними.

Повернути житлово-будівельному кооперативу «Комунар» (02147, м. Київ, вул. Ентузіастів, 45/1, ідентифікаційний код 22867679) з Державного бюджету України судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 102,00 грн, що внесений згідно з платіжними дорученнями № 1437 від 12.10.2020, № 1459 від 09.11.2020.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя О. М. Баранець

Суддя В. І. Студенець