СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа №917/1250/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): Чернота Л.Ф.

судді: Зубченко І.В., Медуниця О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу (вх.№3178 П/3) Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

на рішення Господарського суду Полтавської області
від05.10.2020 року (повне рішення складено 05.10.2020 року)
у справі№917/1250/20 (суддя О. М. Тимощенко)
за позовом до проАкціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ Комунального підприємства Теплоенерго, м. Кременчук, Полтавська область стягнення 11 859,63 грн.
В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою №39/5-494-20 від 16.07.2020 р. до відповідача Комунального підприємства "Теплоенерго" про стягнення суми - 11 859,63 грн., яка складається з:

- пені у сумі 2 388,94 грн.;

- трьох процентів річних у сумі 199,11 грн.;

- збитків у сумі 9 271,58 грн.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 917/1250/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20 позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до Комунального підприємства Теплоенерго, м. Кременчук, Полтавська область про стягнення 11 859,63 грн., задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства Теплоенерго, м. Кременчук, Полтавська область на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ пеню у сумі 1 676,83 грн., 3% річних у сумі 143,93 грн., збитки у сумі 9 271,58 грн. та 1 966,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ 05.11.2020 року звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №39/5-2902-20 від 29.10.2020 року, в якій просить суд:

-поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 у справі №917/1250/20;

-прийняти апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20 до апеляційного провадження;

-скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20 в частині відмови у стягненні пені у сумі 712,11 грн. та 3% річних у сумі 55,18 грн.;

-прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити та стягнути з Комунального підприємства Теплоенерго на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України пеню у сумі 712,11 грн. та 3% річних у сумі 55,18 грн.;

-відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог і вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального права, а саме Цивільного кодексу України, та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню.

Апелянт відзначає, що в оскаржуваному рішенні суду не зазначено, чому саме суд дійшов висновку, що позивачем неправильно визначено момент виникнення у відповідача зобов`язань з оплати отриманого природного газу за грудень 2018 р.

Позивач наголошує, що в рішенні не зазначено, який правильний на думку суду, повинен бути момент виникнення зобов`язань та період нарахування.

Крім того, позивач вважає, що при розгляді справи та ухваленні оскаржуваного судового рішення господарський суд Полтавської області порушив приписи статей 73,74,77 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи і їх сукупності і ухвалив необґрунтоване рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2020 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Медуниця О. Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду 24.11.2020 року, керуючись ст. ст. 119, 234, 235, 256, 262, 263 Господарського процесуального кодексу України, Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ поновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20; відкрито апеляційне провадження у справі №917/1250/20; встановлено учасникам справи строк до 09.12.2020 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі та зупинено дію рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20.

Станом на 09.12.2020 року відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

За змістом ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Малозначними є справи, визначені частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, до таких відносяться:

- справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є стягнення 11 859,63 грн., тобто ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому дана справа є малозначною у розумінні приписів частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що клопотань від сторін про розгляд апеляційної скарги з повідомленням учасників справи не було, а колегія суддів з власної ініціативи не вбачає необхідності у такому розгляді, тому вважає за можливе призначити апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до розгляду без повідомленням учасників справи в порядку письмового провадження, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2020 року, призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі № 917/1250/20 в порядку письмового провадження, про що поінформовано учасників справи шляхом надсилання цієї ухвали.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

03.10.2018 р. між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" (споживач) укладено договір №5263/18-КП-24 постачання природного газу.

10.10.2018 р. між сторонами було укладено додаткові угоди (том 1, а.с. 27-52), згідно яких сторони внесли зміни, зокрема, в частині обсягів поставки газу.

У договорі сторони узгодили, зокрема наступне:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

- оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газ, згідно п. 6.1 договору.

- у разі невиконання відповідачем п. 6.1 договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, у відповідності до вимог п. 7.2 договору.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 168 055,52 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін без зауважень (копії яких наявні у матеріалах справи, том 1, а.с. 53-62).

Із тексту позовної заяви вбачається, що в порушення умов договору відповідачем проведено оплату вартості спожитого газу з порушенням строків, встановлених п. 6.1 договору, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача - 11 859,63 грн., з яких: пеня у сумі 2 388,94 грн.; три проценти річних у сумі 199,11 грн.; збитки, завдані позивачу неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил, за березень та квітень 2019 р. у сумі 9 271,58 грн.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі позивачем визначено рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені у сумі 712,11 грн. та 3% річних у сумі 55,18 грн. у зв`язку із простроченням відповідача щодо оплати вартості поставленого природного газу.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами статті 655 Цивільного Кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним договором щодо поставки природного газу.

У відповідності до вимог статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 11.2 договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 р. № 4), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного вповідомленні постачальника, яке направляється не електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Відповідно до додаткової угоди від 18.03.2020 р. №5 до договору, пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп. 5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються сторонами з 01.03.2019 р.

Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 цього договору з 01.03.2019 втрачають чинність.

Пунктами договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, наступне.

Пунктом 3.13 договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 № 4) передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 договору (в редакції додаткової угоди від 23.11.2018 № 4). А саме, передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору.

Позивачем було направлено на адресу відповідача акти-претензії (том 1, а.с. 68-79), які отримані відповідачем, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Листом №03-13/1180 від 15.07.2019 року відповідач повідомив позивача про те, що в березні місяці представниками ПрАТ «Кременчукгаз» було виявлено помилку конфігурації даних обчислювача об`єму газу, тому КП «Теплоенерго» було змушене додати об`єми природного газу до заявлених раніше. Даний інцидент не дозволив коректно обчислити необхідні об`єми за категоріями споживання. До того ж різке підвищення температури зовнішнього повітря призвело до того, що споживання газу суттєво зменшилось, споживачі почали відключатись від теплопостачання задовго до прийняття рішення про закінчення опалювального періоду. Наразі в квітні було проведено корегування заявлених об`ємів в цілому по підприємству було досягнуто баланс споживання ±5% від замовлених об`ємів вказаних у правилах постачання природного газу затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р, але визначення його використання в перехідні періоди пори року між категоріями споживання викликає значні труднощі.

Зважаючи на вище викладене, та враховуючи те, що ціна газу за всіма договорами не відрізняється і становить 5553,89 без ПДВ, просив не застосовувати санкції та скасувати акти-претензії на суму 1184569,3 грн. за березень та 145883.58 за квітень, та надати можливість підписання додаткових угод, з реальними об`ємами спожитого газу по категоріям споживання, які визначені Правилами постачання природного газу затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р., та визначені договорами по категоріях споживання зважаючи на ситуацію що склалась по балансуванню об`ємів споживання (том 1, а.с. 80).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що Правила постачання природного газу, затвердженні Постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, були чинні в редакції, що зазначена вище. Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 1 розділу VI цих Правил. Неналежне планування своєї господарської діяльності відповідачем не повинно порушувати права інших суб`єктів господарювання, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної господарської діяльності відповідача не може покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

У зв`язку із цим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що розмір збитків у сумі 9 271,58 грн., завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил, за березень та квітень 2019 р. підлягає задоволенню.

Щодо нарахування 3 % річних судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач порушив умови договору щодо своєчасної оплати отриманого природного газу.

Позивачем до позовної заяви доданий детальний розрахунок позовних вимог, у якому нарахування здійснені окремо по кожному з місяців поставки, з врахуванням здійсненних відповідачем платежів.

При цьому, здійснення розрахунку стороною зі справи не звільняло господарський суд від обов`язку перевірити правильність такого розрахунку та здійснити оцінку усіх пов`язаних з цим доказів зі справи.

Судом першої інстанції, після перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 199,11 грн. за період з 27.11.2018 року по 30.01.2019 року (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати природного газу за кожний окремий місяць та проведених відповідачем проплат), суд першої інстанції визнав його правильним частково. А саме, стягнуто з відповідача три проценти річних у сумі 143,93 грн. (оскільки позивачем неправильно визначено момент виникнення у відповідача зобов`язань з оплати отриманого природного газу за грудень 2018 р.)

Судова колегія апеляційної інстанції перевіривши правові підстави, період нарахування, дійшла висновку, що у відповідності до умов проведення розрахунків згідно укладеним договором постачання природного газу від 03.10.2018 року сторони дійшли згоди, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки.

Суд першої інстанції у своєму рішенні не визначив період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 199,11 грн.

Щодо нарахуванні пені, то частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, врегульовано, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За даною справою, пунктом 7.2 договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Вказаний пункт договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 2 388,94 грн. пені за період з 27.11.2018 року по 31.01.2019 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявлений розмір пені частково відповідає вимогам Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а саме в частині стягнення з відповідача пені у сумі 1 676,83 грн.

Перевіривши підстави, період та розрахунок позовних вимог, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 712,11 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Розрахунок позивачем було здійснено вірно із урахуванням умов договору та чинного законодавства. А тому, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Крім того, місцевий господарський суд не зазначив, що стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині 3% річних та пені. Не визначив, який саме момент виникнення у відповідача зобов`язань з оплати природного газу за грудень 2018 р. та який правильний на думку суду, визначений період.

Судова колегія апеляційної інстанції перевіривши розрахунок позивача визначила, що судом першої інстанції неправильно застосовано методику розрахунку. Всі розрахунки здійснювались із урахуванням дат надходження коштів на рахунки позивача. Контррозрахунку матеріали справи не містять.

Отже, здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, та погодився з умовами щодо порядку і строків виконання грошових зобов`язань, а також погодився з умовами договору щодо відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, рішення господарського суду Полтавської області прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені в ньому, не відповідають обставинам справи.

З огляду на встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення повністю позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 712,11 грн., та 3% річних у сумі 55,18 грн. В іншій частині оскаржуване рішення має бути залишене без змін.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн. підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 269, 270, 275, 2777, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ на рішення господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20 скасувати частково.

Прийняти нове рішення в частині відмови у стягненні пені у сумі 712,11 грн. та 3% річних у сумі 55,18 грн., яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

В іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 05.10.2020 року у справі №917/1250/20 залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» (39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68; ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) пеню у сумі 712,11 грн. та 3% річних у сумі 55,18 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» (39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68; ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) судовій збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених частиною 3 пункту 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.01.2021 року.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця