РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.01.2021Справа № 910/18594/19
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс"

до Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед"

про визнання недійсним свідоцтва про право власності

При секретарі судового засідання: Радченко А.А.

Представники сторін:

від позивача: Жуков Д.О. - представник за ордером серія АІ №1032115 від 24.03.2020;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біміс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Styron Developments Limited) про визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.12.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2020 року повернуто без розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Біміс" до Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Styron Developments Limited) про визнання недійсним свідоцтва про право власності, з доданими до неї документами позивачеві.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 року ухвалу господарського суду міста Києва від 15.01.2020 року скасовано, справу №910/18594/19 передано до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28.04.2020 о 10:45 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 року виправлено допущену в ухвалі господарського суду м. Києва № 910/18594/19 від 25.03.2020 року описку. В ухвалі господарського суду м. Києва № 910/18594/19 від 25.03.2020 року замість слів " 28.04.2020 року о 10:45 год." читати " 05.05.20 о 10:00 год.".

27.04.2020 через канцелярію суду позивач на виконання вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 25.03.2020 подав належним чином нотаріально завірені копії перекладу позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі від 25.03.2020 на англійську мову (3 примірники).

В судове засідання 05.05.2020 з`явився позивач.

Судом встановлено, що Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" є нерезидентом, який не має своїх представництв на території України. Офіційна мова - англійська.

Місцезнаходження компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" - Вікторія стріт 3, м. Розо, Співдружність Домініки, 524.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 року зупинено провадження у справі № 910/18594/19 до 10.11.2020 року. Зобов`язано позивача в строк до 19.05.2020 надати суду: три примірника нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову ухвали Господарського суду м. Києва від 15.04.2020; три примірника нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову ухвали Господарського суду м. Києва від 05.05.2020. Після надходження від позивача зазначених в ухвалі документів зобов`язати Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) забезпечити передачу дипломатичним шляхом пакету документів, а саме: нотаріально завірені копії ухвал Господарського суду міста Києва від 23.05.2020 про відкриття провадження у справі, від 15.04.2020 про виправлення описки, від 05.05.2020 про зупинення провадження у справі та позовної заяви з додатками відповідачу - Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Вікторія стріт 3, м. Розо, Співдружність Домініки, 524).

19.05.2020 через канцелярію суду позивач на виконання вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 05.05.2020 подав три примірника нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову ухвали Господарського суду м. Києва від 15.04.2020 та від 05.05.2020.

Листом від 27.05.2020 (вих. № 01-04.1/10/20) направлено Міністерству юстиції України пакет документів для передачі дипломатичним шляхом.

31.07.2020 на адресу суду від Міністерства юстиції України надійшла копія листа №5668/8390-22-20/12.1.2 від 25.07.2020, відповідно до якої, судове доручення про вручення судових документів Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" разом з пакетом документів направлено Департаменту консульської служби Міністерства закордонних Справ України для передачі на виконання компетентним органам Співдружності Домініка.

В судове засідання 10.11.2020 відповідач не з`явився.

Позивач не заперечив з приводу відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 року відкладено підготовче судове засідання у справі на 08.12.2020.

03.12.2020 позивач через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказу.

07.12.2020 на адресу суду від Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист з додатком (копією листа Міністерства закордонних справ), в якому повідомляється, що доручення Господарського суду міста Києва про вручення судових документів від 27.05.2020 направлено дипломатичною поштою до Посольства України у Сполученому КОРОЛІВСТВІ великої Британії та Північної Ірландії для подальшої передачі компетентним органам Співдружності Домініка у Великій Британії. Станом на 27.10.2020 будь - яка інша інформація про хід виконання доручення Господарського суду міста Києва у справі №910/18594/19 до Міністерства закордонних справ України не надходила.

В судове засідання 08.12.2020 відповідач не з`явився.

Позивач не заперечив з приводу закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 18.01.2021 року.

В судове засідання 18.01.2021 відповідач не з`явився.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

27.07.2017 між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (продавець) та приватним підприємством «Віндекс» (покупець) за результатами відкритих електронних торгів, оформлених протоколом № UA-EA-2017-07-06-000062-c від 20.07.2017 було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна: 6/100 частки нежилих приміщень за адресою: вул. Казимира Малевича (колишня вул. Боженка), буд. 86 Д, м. Київ, загальною площею 1911,7 м2.

08.08.2017 приватне підприємство «Віндекс» відчужило нежилі приміщення за адресою: вул. Казимира Малевича (колишня вул. Боженка), буд. 86, м. Київ на користь ТОВ «Біміс» (5/100 часток та 3/1000 часток) та ОСОБА_1 (7/1000 часток).

11.08.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Біміс» та ОСОБА_1 укладено договір про виділ частки у спільному майні в натурі, внаслідок якого сторони розділили в натурі частки в належному їм нерухомому майні: ТОВ «Біміс» стало власником нежилих приміщень (група приміщень №№ 23, 24, 25, 26, 29, 30 (літ. Д) загальною площею 2 181,85 м2., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 стала власником нежилих приміщень (група приміщень №№ 21, 22 (літ. Д) загальною площею 1067,19 м2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

07.12.2017 ТОВ "Біміс" продало фізичній особі Маані Бахрам Бозорг нежилі приміщення № 23, 24, 25 у вказаній вище будівлі, внаслідок чого ТОВ "Біміс" залишилося власником нежилих приміщень № 26, 29, 30 по АДРЕСА_1 .

17.11.2017 між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» та ФОП Глушаниця Олена Миколаївна за результатами відкритих електронних торгів, оформлених протоколом № UA-EA-2017-10-18-000139-а від 26.10.2017 було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна: 29/1000 частки нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1004,60 м2.

29.12.2017 між ФОП Глушаниця О.М. (продавець) та ТОВ «Біміс» (покупець) укладено договір купівлі - продажу 11/1000 часток нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

29.12.2017 між ТОВ «Біміс», ФОП Голець Ольгою Степанівною та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір про виділ об`єктів нерухомого майна в натурі, внаслідок чого ТОВ «Біміс» стало власником нежилих приміщень (групи 1 - 7) загальною площею 1175,43 м2 по АДРЕСА_1 .

Таким чином на момент звернення до суду позивач був власником нежилих приміщень за адресами: АДРЕСА_1 загальною площею 1175,43 м2 та АДРЕСА_1 загальною площею 1878,92 м2. Вказані відомості внесені до Державного реєстру речових прав за номерами: 000, 000, 000.

Водночас згідно відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником частини майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з груп нежитлових приміщень № 45, 46,47,48,49 загальною площею 1663,2 кв.м.; та в літері Д, яка складається з груп нежитлових приміщень № 21,22,23,24,25,26,27,28,29,30 загальною площею 2813,80 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 зазначено компанію «Стайрон девелопментс лімітед», яка набула права власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: МК № 010001631, видане 18.06.1998, видавник: Головне управлінням житлового господарства та майна міста, Київська міська державна адміністрації на підставі Наказу № 282-В від 09.06.1998 р.

Отже, суд доходить до висновку про те, що до Держаного реєстру речових прав внесено запис про те, що як позивач, так і відповідач є власниками одного нерухомого майна за адресою: Казимира Малевича, 86.

Відповідно до п. 4.1. Розпорядження КМДА від 02.10.96 р. № 1563 «Про затвердження тимчасового Порядку видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна» (чинного на момент видачі свідоцтва, що є предметом спору) Головне управління житлового господарства та майна міста здійснює оформлення права власності та видає свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані нежилі будинки та приміщення, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення. Відповідно до п. 4.2. Розпорядження Головне управління створює та веде єдиний загальноміський інформаційно-комп`ютерний реєстр власників об`єктів нерухомого майна.

У відповідь на адвокатський запит, Департамент комунальної власності міста Києва як правонаступник Головного управління житлового господарства та майна міста Київської міської державної адміністрації надіслав лист № 062/02/07 - 1353 від 11.02.2019, в якому повідомлено, що Головним управлінням житлового господарства та майна міста Київської міської державної адміністрації не видавалось компанії "Стайрон девелопменте лімітед" свідоцтво про право власності серії МК №010001631 від 18.06.1998 на нежитлові приміщення №21-30, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в матеріалах справи міститься наказ Головного управління житлового господарства та майна КМДА № 282-В від 09.06.1998, на підставі якого видано оспорюване свідоцтво, з якого слідує, що право власності на об`єкт нерухомого майна: майновий комплекс по вулиці Боженка, 86 у літерах «А, Б, В, Г, Д, Е, К, Л, М, Н, П, Р, С, Т, У, Ф, И» у повному обсязі оформлено за ВАТ «Меблева фабрика ім. В. Боженка», форма власності: колективна.

Згідно ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 21 ЦК суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За таких обставин, з огляду на те, що наказ Головного управління житлового господарства та майна, що був підставою для видачі свідоцтва є дійсним та не ставиться під сумнів, однак він не містить відомостей про оформлення права власності на відповідача, а саме свідоцтво згідно відповіді Департамента комунальної власності міста Києва відповідачу не видавалося, суд доходить до висновку про те, що компанія «Стайрон девелопментс лімітед» не набувала права власності на нерухоме майно за адресою: вул. Казимира Малевича, 86 у літерах Г, Д, а саме свідоцтво про право власності серії МК №010001631 від 18.06.1998 з додатком, в якому зазначені спірні об`єкти нерухомості - є недійсним.

Щодо ефективності способу поновлення прав позивача суд зазначає наступне.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

При цьому згідно правової позиції Касаційного адміністративного суду, яку було викладено у постанові від 27.01.2020 у справі № 465/249/15-а, скасування підстав набуття права власності на споруду як нерухоме майно, позбавляє запис про державну реєстрацію права власності самостійного правового значення.

З огляду на викладене, оскільки доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи, а спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає вимогам законодавства, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на майновий комплекс, серії МК №010001631 від 18.06.1998, видане Головним Управлінням житлового господарства та майна міста Києва.

3. Стягнути з Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Styron Developments Limited) (Вікторія стріт 3, м. Розо, Співдружність Домініки, 524, реєстраційний номер 3846) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс" (03150, м. Київ, вул. Боженка, буд. 86, літ. Д, ідентифікаційний код 38454196) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 28.01.2021 року.

Суддя С.М. Мудрий