ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 січня 2021 року Справа № 903/753/20

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., розглянувши матеріали заяви представника фізичної особи-підприємця Плахотнюка О. В. від 14.01.2021 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Актив» витрат на професійну правничу допомогу

у справі № 903/753/20

за позовом: Фізичної особи-підприємця Плахотнюк Олександра Васильовича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ЕКО-АКТИВ

про стягнення 107362,81 грн.

Встановив: 13.10.2020 позивач ФОП Плахотнюк Олександр Васильович звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом (від 24.09.2020) про стягнення з відповідача ТОВ АГРО-ЕКО-АКТИВ заборгованості згідно договору №01082019/3 про надання транспортних послуг з перевезення вантажів від 01.08.2019 в сумі 107362,81 грн., з них: 89540 грн. основної заборгованості, 2830,77 грн.3% річних, 225313 інфляційних втрат, 12738,91 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №01082019/3 про надання транспортних послуг з перевезення вантажів від 01.08.2019 укладеного між сторонами у справі, в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги з перевезення вантажів.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.11.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 25.11.2020.

Рішенням від 11.01.2021 позов задоволено частково; постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ЕКО-АКТИВ на користь Фізичної особи-підприємця Плахотнюка Олександра Васильовича 89591,38 грн., з них: 89540 грн. основної заборгованості, 51,38 грн. 3% річних та 1754,06 грн. судового збору; у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Плахотнюка Олександра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ЕКО-АКТИВ про стягнення 17771,43 грн., з них: 2779,39 грн. 3% річних, 2253,13 грн. інфляційних втрат та 12738,91 грн. пені відмовлено.

19.01.2020 від представника позивача надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача 15000 грн. витрат, пов`язаних із оплатою послуг адвоката.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення , не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми , присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно зі статтею 16 ГПК України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За положеннями частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1,2 статті 126 ГПК України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 14.01.2020 направив на адресу суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якого додано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 21-12/19-1 від 21.12.2019, копію додатку № 6 від 03.12.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 21-12/19-1 від 21.12.2019, копію розрахунку суми гонорару від 12.01.2021, копію довідки № 05-01/21 від 05.01.2021 на суму 8000 грн., довідку № 12-001/21 від 12.01.2021 на суму 7000 грн.

Водночас, суд зауважує, що рішенням Господарського суду Волинської області області від 11.01.2021 по справі № 903/753/20 було покладено на відповідача сплату судового збору в сумі 1754,06 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Про намір долучити пізніше будь-які докази щодо понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача не заявлялося.

Потрібно зауважити, що подання такої заяви зобов`язує суд на підставі пункту 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в рішенні призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Позивач не подав відповідної заяви та необхідних доказів у строк, визначений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, представник позивача, в порушення вимог частини 8 статті 129 ГПК України, звернувся до суду із клопотанням про винесення додаткового рішення, додаючи відповідні докази, яким просить стягнути з відповідача, понесених на його думку, судових витрат (витрат на правничу допомогу адвоката) в розмірі 15000 грн. До зазначеного клопотання представник позивача надав копію розрахунку суми гонорару від 12.01.2021, який раніше ним не надавався.

Суд констатує, що частиною 1 статті 221 ГПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказали, що така вимога застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Зі змісту ч. 8 ст. 129 ГПК України вбачається, що законодавець передбачив попереднє подання стороною заяви, в якій вона має повідомити суд про намір надати у п`ятиденний термін після ухвалення рішення докази на підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на правову допомогу, та небажання їх стягнення.

Таким чином відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до виходу суду в нарадчу кімнату (у спрощеному провадженні судові дебати відсутні), а відповідні докази надані цією стороною до виходу суду в нарадчу кімнату або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі №927/26/18 та від 24 липня 2018 у справі №918/560/16.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, під час судових засідань 25.11.2020 та 11.01.2021 до виходу суду в нарадчу кімнату позивач не заявив клопотання про компенсацію витрат за надану професійну правову допомогу, що у п`ятиденний термін після ухвалення рішення будуть подані докази на підтвердження понесених судових витрат. Відповідна заява з доданими до неї розрахунком та доказами подана заявником 14.01.2021.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У даному випадку саме позивач, який своєчасно не подав відповідну заяву про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу, що у п`ятиденний термін після ухвалення рішення будуть подані докази на підтвердження понесених судових витрат, несе ризики, пов`язані з тим, що така заява не одержана судом, та, відповідно, не була розглянута під час розгляду даної справи (за відсутності такої заяви).

На підставі наведеного клопотання представника фізичної особи-підприємця Плахотнюка О. В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 903/753/20 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 123,124,126,129, 233-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив

у прийнятті додаткового рішення за клопотанням представника фізичної особи-підприємця Плахотнюка О. В. від 14.01.2021 у справі № 903/753/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Плахотнюк Олександра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ЕКО-АКТИВ про стягнення 107362,81 грн. -відмовити.

Ухвала набирає законної сили 22.01.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку, визначені розділом IV ГПК України.

Суддя А. С. Вороняк