ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа№ 910/15324/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представника згідно з протоколом судового засідання від 25.01.2021

за заявою ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 (повний текст складено 02.03.2020)

у справі № 910/15324/19 (суддя - Князьков В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 398 789, 12 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») про стягнення дивідендів в розмірі 398 789,12 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Укрнафта» про стягнення 398 789, 12 грн - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати дивідендів в сумі 190 109, 45 грн, 3% річних в сумі 31 420, 75 грн, інфляційні втрати в сумі 156 894, 68 грн, судовий збір в розмірі 5 676, 37 грн та витрати про професійну правничу допомогу в сумі 23 154, 01 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 20 364, 38 грн - відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ «Укрнафта» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 - без змін. Матеріали справи повернуто до суду першої інстанції.

06.07.2020 на адресу суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Заява розглянута в «розумні строки» з урахуванням перегляду справи Верховним Судом та карантинних обмежень, запроваджених Кабінетом Міністрів України.

06.08.2020 ПАТ «Укрнафта» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 у даній справі.

12.08.2020 матеріали справи направлялися до Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ПАТ «Укрнафта» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020.

28.08.2020 на адресу суду апеляційної інстанції від ПАТ «Укрнафта» надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, відповідно до якого ПАТ «Укрнафта» просить суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18.11.2020 касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Укрнафта» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 у справі з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, закрито. Касаційну скаргу ПАТ «Укрнафта» в частині оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 у справі з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, залишено без задоволення, а судові акти - без змін.

30.11.2020 матеріали справи скеровані до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 витребувано матеріали справи №910/15324/19 з Господарського суду міста Києва. Призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на 25.01.2021.

25.01.2021 у судове засідання з`явилася представниця відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції представнику заявника 29.12.2020.

Відповідно до ч. 7 ст. 242 ГПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє. А тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала поданий нею відзив на заяву про розподіл судових витрат та просила відмовити в задоволенні такої заяви.

Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України зазначено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання, зокрема - як розподілити між сторонами судові витрати.

Водночас, ухвалюючи постанову про відмову в задоволенні апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не здійснив розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження понесених судових витрат.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач у своєму клопотанні про залучення доказів щодо судових витрат такий опис наводить.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції позивач подав: додаткову угоду від 27.04.2020 до договору про надання правничої допомоги; акт виконаних робіт від 30.04.2020 по договору про надання правничої допомоги від 02.10.2019; розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги від 30.04.2020. Такі ж документи було долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення від 03.07.2020.

Відповідно до п. 1.1 вказаної додаткової угоди замовник (Лисяний М.К.) доручає, а виконавець (адвокат Фесик Ігор Анатолійович) бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу по представництву інтересів замовника у Північному апеляційному господарському суді у зв`язку з поданням апеляційної скарги ПАТ «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 у справі №910/15324/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрнафта» про стягнення дивідендів.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 викладено правову позицію, відповідно до якої положення ч. 5 ст. 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Згідно з практикою ЄСПЛ, відображеною в пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, підлягає вирішенню питання щодо наявності або відсутності підстав для зменшення зазначеної позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, яку він просить стягнути з відповідача.

Як вбачається акту виконаних робіт від 30.04.2020 та розрахунку суми гонорару від 30.04.2020 адвокатом Фесиком І.А. було надано такі послуги (вид робіт):

- аналіз апеляційної скарги ПАТ «Укрнафтв» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 у справі № 910/15324/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрнафта» про стягнення дивідендів (одна година) 1 500 грн;

- підготовлений відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Укранафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 у справі № 910/15324/19 (чотири години) 6 000, 00 грн;

- представництво інтересів замовника в Північному апеляційному господарського суді 5 000 грн.

Заперечуючи проти заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, відповідач вказує, що позивачем не надано доказів того, що ним дійсно було понесено витрати у розмірі 12 500, 00 грн, зокрема, не надано доказів фактичного здійснення таких витрат. Також відповідач вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що підготовка адвоката до розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, по-перше, адвокат був обізнаним про позицію відповідача у справі; по-друге, у провадженні цього ж адвоката знаходиться справа № 910/15245/19 з аналогічними юридичними та фактичними обставинами, що розглянута судом апеляційної інстанції ще 05.05.2020, позиція та напрацювання в якій використовувались цілком і повністю адвокатом у даній справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

А тому посилання відповідача на відсутність доказів, які підтверджують фактичне понесення судових витрат позивачем за наявності інших доказів (договір, додаткова угода, акт приймання виконаних робі, розрахунок гонорару) відхиляються судом як необґрунтовані з огляду на те, що така сума може бути сплачена в майбутньому.

Водночас, як вбачається з наведеного переліку робіт, адвокатом позивача було здійснено аналіз апеляційної скарги, на що витрачено одну годину; підготовку відзив на апеляційну скаргу, на що витрачено чотири години; та представництво інтересів замовника в апеляційному суді без визначення часу.

При цьому суд враховує посилання скаржника стосовно того, що адвокат Фесик І.А. здійснював представництво відповідача у справі № 910/15245/19 з подібними юридичними та фактичними обставинами. Постанову Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/15245/19 було ухвалено 05.05.2020. Ухвалою Верховного Суду від 21.07.2020 було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

При визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності понесення витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 910/2170/18.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи конкретні обставини справи, факт наявності справи з подібними правовідносинами (№ 910/15245/19), де відповідача також представляв адвокат Фесик І.А., що свідчить про обізнаність з нормативним регулюванням спірних правовідносин та обізнаністю з обставинами даної справи (адвокат Фесик І.А. здійснював представництво сторони в суді першої інстанції), заперечення іншої сторони дійшов висновку про обґрунтованість витрачено часу на надання правової допомоги у справі в такому розмірі: 0, 5 години на аналіз апеляційної скарги та 2 години на підготовку відзиву.

Щодо представництва інтересів сторони у Північному апеляційному господарському суді, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час апеляційного перегляду було здійснено одне судове засідання. При цьому, за клопотанням представника відповідача - адвоката Фесика І.А., останній брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». А тому суд апеляційної інстанції суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог в розмірі 2 500 грн, оскільки представництво інтересів не потребувало значного часу (одне судове засідання) та витрат на дорогу (представник сторони приймав участь в режимі відеоконференції).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд, оцінюючи зазначені докази і доводи обох сторін, надаючи оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, визнає правомірним стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 250, 00 грн (750 грн (0, 5 години) аналіз апеляційної скарги, 3 000 грн (2 години) підготовка відзиву, 2 500 грн представництво інтересів в суді) як доведених та обґрунтованих. Зазначена сума підлягає відшкодуванню, оскільки складається із виконаних адвокатом робіт та наданих послу. А решта обрахованого адвокатом витраченого часу на виконання робіт з надання правової допомоги клієнту, визнається необґрунтованою, тому в цій частині суд відмовляє заявнику.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 237, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у справі № 910/15324/19 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; код 00135390) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 6 250, 00 (шість тисяч двісті п`ятдесят) грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 910/15324/19 в суді апеляційної інстанції. В решті заяви - відмовити.

3. Матеріали справи № 910/15324/19 повернути до суду першої інстанції, доручити видати наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.01.2021.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді С.А. Пашкіна

В.В. Сулім