ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021м. ДніпроСправа № 904/5523/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 2 858 533,51 грн. за Договором про постачання теплової енергії № 1553 від 07.07.2012 року.

Представники:

від позивача: Аракелян А.Д., довіреність № 2324 від 09.11.2020 року, юрисконсульт юридичного відділу;

від відповідача: Кравченко Л.С., довіреність № 157/1187 від 27.12.2019 року, заступник начальника юридичного відділу.

ПРОЦЕДУРА:

Комунальне підприємство "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" заборгованість у розмірі 2 938 533,51 грн. за Договором про постачання теплової енергії №1553 від 07.07.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 10.11.2020 року о 10:00 год.

09.11.2020 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 157/1024 від 05.11.2020 року.

У підготовче судове засідання 10.11.2020 року представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 01.12.2020 року о 10:00 год.

16.11.2020 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н про зменшення розміру позовних вимог та відповідь на відзив вих. № б/н.

01.12.2020 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 157/1097 від 30.11.2020 року про долучення доказів до матеріалів справи.

У відповідності до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 12.01.2021 року включно та підготовче судове засідання відкладено на 22.12.2020 року о 10:00 год.

18.12.2020 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н про зменшення розміру позовних вимог.

22.12.2020 року від представника відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 157/1159 від 17.12.2020 року про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 22.12.2020 року заяву представника позивача вих. № б/н про зменшення розміру позовних вимог задоволено.

22.12.2020 року у підготовчому судовому засіданні сторонами зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.12.2020 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 19.01.2021 року о 10:40 год.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 19.01.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про постачання теплової енергії №1553 від 07.07.2012 року, а саме в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 525-526, 530, 611 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- копія договору про постачання теплової енергії №1553 від 07.07.2012 року;

- копія акту звірки від 20.08.2020;

- копія досудової вимоги;

- копії актів споживання теплової енергії;

- копії рахунків.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

09.11.2019 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач не погоджується та не визнає позовні вимоги, у задоволенні пені просить суд відмовити та відстрочити виконання рішення суду.

ДП "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" зазначає, що пеня нарахована неправомірно, з порушенням строків позовної давності.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач вважає, що ним правомірно нарахована пеня, відповідно до умов п. 9.4.4. договору та ст. 549 Цивільного кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (далі - позивач, постачальник) та Державним підприємством "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" (далі - відповідач, споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії №1553 від 07.07.2012 року.

Згідно п. 2.1. договору теплопостачальне підприємство бере на себе зобов`язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується одержати теплову енергію та сплатити тепло постачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах передбаченими цим договором.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 1 822 492,34 грн.

У відповідності до п. 4.2.4. Договору Споживач зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені умовами цього Договору.

Згідно п. 6.2. Договору, облік споживання теплової енергії здійснюється станом на час подання цієї заяви приладом обліку за адресами: вул. Робоча, буд. 166, вул. Робоча, буд. 85

Відповідно до п. 6.7. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується Акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в 2-х примірниках). Підписаний Акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, або його відсутність в порядку п.п. 4.2.2, 6.10. Договору є підтвердженням відсутності претензій з боку споживача в частині фактично отриманої теплової енергії.

Згідно п. 6.10. Договору, Сторони, підписавши цей Договір, домовились, що факт отримання Споживачем Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання Теплопостачальним підприємством протягом п`яти календарних діб з моменту отримання, підписаного Споживачем Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, є підставою вважати його підписаним з боку Споживача.

Згідно п. 6.9. Договору, остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться Споживачем до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Тому датою початку порушення зобов`язання є наступний день:

За жовтень 2017 року - 21.11.2017;

За листопад 2017 року - 21.12.2017;

За грудень 2017 року - 21.01.2018;

За січень 2018 року - 21.02.2018;

За лютий 2018 року - 21.03.2018;

За березень 2018 року - 21.04.2018;

За квітень 2018 року - 21.05.2018;

За листопад 2018 року - 21.12.2018;

За грудень 2018 року -21.01.2019;

За січень 2019 року -21.02.2019;

За лютий 2019 року - 21.03.2019;

За березень 2019 року - 21.04.2019;

За квітень 2019 року - 21.05.2019;

За листопад 2019 року - 21.12.2019;

За грудень 2019 року - 21.01.2020;

За січень 2020 року - 21.02.2020;

За лютий 2020 року - 21.03.2020;

За березень 2020 року - 21.04.2020;

За квітень 2020 року - 21.05.2020;

Таким чином, строк виконання вищенаведених зобов`язань, що випливають на підставі спірного Договору, є таким, що настав.

Позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу, якою вимагав оплатити заборгованість за поставлену теплову енергію.

Відповідач частково виконав прийняті на себе зобов`язання залишок вартості отриманої але не сплаченої теплової енергії склав 1 742 492,34 грн.

Споживач своєчасно та в повному обсязі за поставлену теплову енергію у розмірі 1 742 492,34 грн. не розрахувався, що і стало причиною звернення з даним позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки теплової енергії.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, строк оплати за поставлену теплову енергію на суму 1 742 492,34 грн. є таким, що настав.

Доказів оплати вартості поставленої теплової енергії сторонами суду не надано.

Відповідач зазначаючи, що ним сплачено під час розгляду справи судом надав копії платіжних доручень в тому числі № 1863 від 16.11.2020 на суму 20 000,00 грн. та № 1687 від 16.11.2020 на суму 50 000,00 грн.

Проте зазначені платежі не стосуються предмету позову. Так, Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за особовим рахунком № 091553 про що свідчать додані до матеріалів справи рахунки на оплату отриманої теплової енергії та підписаний представниками обох сторін акт звіряння взаємних розрахунків від 20.08.2020 проведений саме за особовим рахунком відповідача № 091553. Розмір заборгованості встановлений сторонами в цьому акті відповідає сумі основного боргу, яку заявив до стягнення позивач у позовній заяві, а саме 1 822 492,34 грн.

В той же час позивач не заперечує, що відповідачем була частково сплачена сума основного боргу, внаслідок чого ним було подано заяву про зменшення позовних вимог. Сума боргу підтверджена матеріалами справи, з урахуванням часткової оплати складає, 1 742 492,34 грн.

З огляду на вказане, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню у розмірі 1 742 492,34 грн.

Щодо суми пені

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Позивач заявив до стягнення пеню за загальний період з 21.11.2017 по 28.09.2020. Сума пені, заявлена до стягнення складає у розмірі 892 016,76 грн.

Відповідач заперечуючи проти стягнення суми пені зазначає, що позивачем порушені вимоги ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом, або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 9.4.4 Договору в разі прострочення Споживачем грошового зобов`язання за цим Договором Споживач на вимогу Теплопостачального підприємства зобов`язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох відсотків річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже сторони у договорі визначили, що нарахування пені не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За таких обставин позивач правомірно не припиняє нарахування пені через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В той же час позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за період жовтень 2017 квітень 2019.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.1.ч.2. ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як раніше зазначалось договором встановлено строк оплати отриманої теплової енергії. Отже позивач з наступного дня після настання строку оплати міг знати про порушення свого права.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідачем було заявлено про сплив строку позовної давності за вимогами про стягнення пені як у відзиві на позовну заяву, так і у судовому засіданні з розгляду справи по суті, яке відбулось 19.01.2021.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені за період жовтень 2017 квітень 2019 не підлягають задоволенню.

Як раніше зазначалось, загальний період за який позивач просить стягнути пеню становить 21.11.2017 по 28.09.2020.

З огляду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності за частиною вимог про стягнення пені, позовна вимога про стягнення пені за період з 21.12.2019 по 28.09.2020.

Внаслідок здійсненого судом перерахунку розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за зазначений період становить 51 681,14 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача: 51 681,14 грн. пені.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 97 471,07 грн. за період з 21.11.2017 по 28.09.2020 та інфляційних втрат у розмірі 126 553,34 грн. за період з 21.11.2017 по 28.09.2020.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 97 471,07 грн. та інфляційних втрат у розмірі 126 553,34 грн. підлягають задоволенню.

Щодо відстрочення виконання рішення суду

Відповідач просив суд відстрочити виконання рішення суду до 01.12.2021 року.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, суд наголошує, що відстрочка за своєю суттю є відкладенням (перенесенням) виконання рішення на новий строк, який визначається судом, та не є підставою для звільнення від його виконання (від відповідальності за його невиконання).

Відповідно до ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язковою умовою надання розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які відповідач повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, проте суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини на власний розсуд і визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих обставин та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинено світовою фінансовою кризою, проведенням АТО в країні, розірванням контрактів з Російською Федерацією, які складали питому вагу, а саме близько 90% в загальній кількості, одноденний режим роботи на підприємстві на протязі 2014-2020р., простої, відсутність обігових коштів, великі фінансові збитки, у зв`язку з чим, не має можливості сплати заборгованість перед контрагентами. На даний момент, численні контракти ракетно-космічної тематики та виготовлення іншої продукції на підприємстві призупинені.

Через брак замовлень, на підприємстві призупинено більша частина виробництва, більшість підрозділів підприємства знаходиться на одноденному робочому тижні, Підприємство визнано збитковим відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, Міністерства фінансів України від 17.06.2015р. №609/565 «Про затвердження Обзору 30 підприємств державного сектору економіки з найбільшими фіскальними ризиками», на підприємстві виникла заборгованість по заробітній платі працівникам більше 9 місяців.

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а також відноситься до підприємств оборонно-промислового комплексу.

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" також є об`єктом особливої важливості по цивільному захисту, оскільки має значні запаси компонентів ракетного палива (зокрема, гептилу), сильнодіючих отруйних речовин, паливо-мастильних матеріалів та низку небезпечних та особливо небезпечних виробництв (термічна обробка, зварювання вибухом, випробувальне і дослідне виробництва, утилізація твердого ракетного палива тощо). їх концентрація на виробничих майданчиках м. Дніпро та м. Павлограда створює ризики техногенних катастроф. У зв`язку з цим, підприємством отримано повідомлення-припис Головного управління ДСНС України в Дніпропетровській області від 10.06.15р. № 414/01-15. В приписі, серед іншого, йдеться про необхідність посилення перепускного режиму та обмеження доступу сторонніх осіб на територію підприємства з метою попередження загрози здійснення терористичних актів. Також зазначається про необхідність забезпечення працездатності автоматичних систем пожежогасіння, що неможливо у разі виконання рішення та списання коштів може привести до того, що підприємство не зможе належним чином забезпечити заходи по екологічній безпеці та належного зберігання сильнодіючих отруйних речовин, виплачувати заробітну плату робітникам і таке інше.

В той ж час позивач заперечуючи проти відстрочення виконання рішення суду, зазначає про наявні збитки, необхідність проведення скорочення штату працівників, на доказ чого надає баланс підприємства за 9 місяців 2020року та наказ від 31.01.2020 № 51 «Про скорочення штатів».

За таких обставин, з урахуванням інтересів обох сторін суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду, та надати таку відстрочку на три місяці до 01.05.2021.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог, що складає у розмірі 30 272,97 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" (49047, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1, ) на користь Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29, офіс 504, ) 1 742 492,34 грн. основного боргу, 51 681,14 грн. пені, 97 471,07 грн. - 3% річних, 126 553,34 грн. інфляційних втрат та 30 272,97 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відстрочити Державному підприємству "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" (49047, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1, ) виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області на 3 місяці до 01.05.2021.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.01.2021

Суддя В.Г. Бєлік