ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала

про вжиття заходів забезпечення позову

"25" січня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/553/16 (907/919/20)

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши заяву ліквідатора Фізичної особи - підприємця Минда В.Ю. арбітражного керуючого Гупало Т.В. від 21.12.2020 №02-01/1431 (надійшло до суду 31.12.2020) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову та заборони вчиняти певні дії.

у справі № 907/553/16 (907/919/20)

за позовною заявою фізичної особи - підприємця Минда Василя Юрійовича особі ліквідатора Гупало Тараса Вальдемаровича до ОСОБА_1 , с. Завидово Мукачівський р-н за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватне підприємство відповідача: «Інтеграл Інвестиції», м. Львів про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання державного реєстратора вчинити дії

у межах справи №907/553/16 за заявою Головного управління ДПС у Закарпатській області, м. Ужгород до фізичної особи - підприємця Минда Василя Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про банкрутство

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

в с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду .Закарпатської області перебуває справа №907/553/16 про банкрутство фізичної особи - підприємця Минда В.Ю.

31.12.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява №02-01/1428 фізичної особи - підприємця Минда Василя Юрійовича в особі ліквідатора Гупало Тараса Вальдемаровича до ОСОБА_1 , с. Завидово Мукачівський р-н за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватне підприємство відповідача: «Інтеграл Інвестиції», м. Львів про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме земельну ділянку кадастровий номер 2 1 1 0400000:01:005:0088 (площа земельної ділянки 0.0480 га) та об`єкт нерухомого майна - Магазин-автозапчастин-автосервіс-їдальню загальною площею 854,2 кв. м. які розташована за адресою: АДРЕСА_3.

В процесі виконання своїх повноважень керуючим реструктуризацією встановлено, що ПП «Інтеграл Інвестиції» всупереч законодавству України, при введеному мораторії, реалізувало предмет іпотеки, належний Минді В. Ю., а саме: нерухоме майно, магазин автозапчастин - автосервіс - їдaльня загальною площею - 854,20 кв. м., з нaлежною до нього земельною ділянкою кадастровий №2 1 1 0400000:01:005:0088, площею 0.048 га які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, а приватний нотаріус протиправно і всупереч вимогам чинного законодавства здійснив державну реєстрацію права власності на спірні, об`єкти за іншою особою.

Ліквідатор наведеними обставинами вказує на те, що станом на сьогодні, арбітражним керуючим встановлено, що зазначеним вище обладнанням, невідомими особами, проводиться господарська діяльність.

Вказані дії, безперечно, призводять до зміни якісних характеристик спірного рухомого майна, що у випадку задоволення позову призведе до нарощення зайвих витрат для повернення майна до первісного стану. Крім того, станом на сьогодні у Відповідача відсутні будь-які перепони, які б перешкоджали йому, в процесі розгляду заяви арбітражного керуючого про витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, здійснити подальше відчуження спірного рухомого майна.

У ліквідатора є обґрунтовані підстави припускати, що вказані дії Відповідача щодо спірного рухомого майна, а також об`єктивна можливість здійснення третім особам спірного майна з боку Відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист га поновлення порушених прав та законних інтересів, за захистом яких звернувся арбітражний керуючий.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

3 огляду на наведене, ліквідатором до Господарського суду Закарпатської області подано позовну заяву від 21.12.2020р. за №02-01/1428 про витребування майна з чужого незаконного володіння з метою повернення до складу ліквідаційної маси.

Вказані дії за твердженням ліквідатора, безперечно, призводять до зміни якісних характеристик спірного нерухомого майна, що у випадку задоволення позову призведе до нарощення зайвих витрат для повернення майна до первісного стану. Крім того, станом на сьогодні у Відповідача відсутні будь-які перепони, які б перешкоджали в процесі розгляду заяви арбітражного керуючого про витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, здійснити подальше відчуження спірного нерухомого майна.

Наведені обставини дають обґрунтовані підстави припускати, що вказані дії Відповідача щодо спірного нерухомого майна, а також об`єктивна можливість здійснення реалізації третім особам спірного майна з боку Відповідачів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та законних інтересів, за захистом яких звернувся ліквідатор.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, попередження можливого порушення прав кредиторів при вирішенні справи судом знаходиться в прямій залежності від цілісності активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення даного спору судом, порушення чого нівелюватиме ефективність обраного способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками правовідносин.

Вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту та встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність відповідачів чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності. Таким чином вжиття заходів зустрічного забезпечення позову не потребується.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Також, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Отже, невжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів шляхом забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав або інтересів кредиторів, за захистом яких заявник звернувся до суду, оскільки, зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав, на захист яких подано заяву, ініціювати процедуру захисту свого права, що потребуватиме значних як фінансових, так і правових витрат, покладання яких на кредиторів буде неправомірним.

За таких обставин, збереження спірних правовідносин в існуючому на сьогоднішній день стані буде спрямовано в тому числі на забезпечення збереження балансу інтересів учасників справи, адже попередить можливість понесення ними можливих збитків та додаткових витрат у випадку подальшого відчуження чи розпорядження активами.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

На підставі вищевикладеного, на основі наведених заявником обґрунтувань та наданих доказів з метою недопущення можливості вчинення неправомірних дій, суд вбачає за необхідне задовольнити заяву про вжиття заходів до забезпечення позову від 21.12.2020 частково.

Керуючись статтями ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Минда В.Ю. арбітражного керуючого Гупало Т.В. від 21.12.2020 №02-01/1431 (надійшло до суду 31.12.2020) про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити наступні заходи забезпечення позову по справі № 907/553/16(907/920/20) до набрання рішенням Господарського суду Закарпатської області по справі законної сили:

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: магазин автозапчастин - автосервіс - їдальня загальною площею - 854,20 кв. м., з належною до нього земельною ділянкою кадастровий №:01:005:0088, площею 0.048 га які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Ця ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її прийняття, тобто з 20.01.2021 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", підлягає обов`язковому виконанню на всій території України з моменту її прийняття.

Строк пред`явлення даної ухвали Господарського суду Закарпатської області до виконання становить три роки, тобто до 25.01.2024.

Стягувачем у виконавчому проваджені за ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 у справі №907/553/16(907/920/20) є - Фізична особа-підприємець Минда Василь Юрійович, в особі ліквідатора Гупало Тараса Вальдемаровича ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_4).

Боржником у виконавчому проваджені за ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2021 у справі №907/553/16(907/920/20) є - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

4. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Ф. Ремецькі