РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2021Справа № 910/16848/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Екологічні переробні технології"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 28265,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екологічні переробні технології" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 28265,00 грн заборгованості за договором №УЗ/ЦБМЕС-191099/Ю від 23.12.2019.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору укладеного між сторонами договору в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологічні переробні технології" було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/16848/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали та строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі №910/16848/20 була вручена відповідачу 03.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №780.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екологічні переробні технології" (виконавець, позивач) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник, відповідач) укладено договір №УЗ/ЦБМЕС-191099/Ю (надалі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з утилізації небезпечних відходів (шини, лампи) виробничих структурних підрозділів ФСП "Одеська дирекція" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - підрозділ) у відповідності до специфікації (додаток №1 до цього договору), який є невід`ємною частиною договору. Найменування послуг згідно ДК-021:20015 код 90520000-8 - послуги у сфері поводження з радіоактивними, токсичними, медичними та небезпечними відходами. Замовник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплатити надані йому послуги згідно із специфікацією (додаток №1 до цього договору) (п.п.1.1, 1.2).

Вартість послуг за цим договором визначається згідно калькуляцій (додатки №№2/1, 2/2) на підставі специфікації (додаток №1 до договору), які є невід`ємною частиною договору, складає 52279,44 грн у тому числі ПДВ 20% - 8713,24 грн (п.2.1 договору).

Форма розрахунків безготівкова. Розрахунки за надані послуги проводяться шляхом оплати замовником після пред`явлення виконавцем рахунку на оплату послуг після підписання сторонами або уповноваженими представниками сторін актів здачі-приймання наданих послуг на конкретний об`єм, протягом 30 банківських днів, але не раніше реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. До рахунку додається акт здачі - приймання наданих послуг (п.п.3.1, 3.2 договору).

Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг в розмірі та строки, передбачені даним договором; приймати надані послуги згідно акту здачі-приймання наданих послуг, а виконавець зобов`язується своїм персоналом, матеріалами та засобами надати послуги з утилізації небезпечних відходів (шини, лампи) в обсязі та строки, передбачені умовами цього договору (п.п.5.1, 5.1.1, 5.1.2, 5.3.1 договору).

Відповідно до п.9.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань.

Крім того між сторонами було підписано додаток №1 до договору - специфікацію на суму 52279,44 грн, додаток №2/1 - калькуляцію №1, додаток №2/2 - калькуляцію №2, додаток №3 - перелік накопичених небезпечних відходів, які підлягають утилізації.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було надано, а відповідачем прийнято без зауважень та заперечень послуги на загальну суму 28265,28 грн, що підтверджується актами надання послуг №2551 від 28.12.2019 на суму 1900,32 грн, №2572 від 28.12.2019 на суму 13048,08 грн, №2550 від 28.12.2019 на суму 13316,88 грн.

При цьому рахунки на оплату №2527 від 28.12.2019 на суму 1900,32 грн, №2548 від 28.12.2019 на суму 13048,08 грн та №2525 від 28.12.2020 на суму 13316,88 грн були надіслані виконавцем на адресу замовника 31.08.2020 та отримані останнім 02.09.2020, що підтверджується відповідними накладними відділення поштового зв`язку, описами вкладення у цінний лист та інформацією з офіційного вебсайту АТ "Укрпошта" про вручення поштових відправлень.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, за твердженнями позивача, виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати за надані послуги, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги укладені між сторонами договори як належні підстави, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору виконавець передав, а замовник прийняв послуги на загальну суму 28265,28 грн, що підтверджується актами надання послуг №2551 від 28.12.2019 на суму 1900,32 грн, №2572 від 28.12.2019 на суму 13048,08 грн, №2550 від 28.12.2019 на суму 13316,88 грн.

Як вже вказувалось судом, відповідно до п.3.1 договору розрахунки за надані послуги проводяться шляхом оплати замовником після пред`явлення виконавцем рахунку на оплату послуг після підписання сторонами або уповноваженими представниками сторін актів здачі-приймання наданих послуг на конкретний об`єм, протягом 30 банківських днів, але не раніше реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунки на оплату №2527 від 28.12.2019 на суму 1900,32 грн, №2548 від 28.12.2019 на суму 13048,08 грн та №2525 від 28.12.2020 на суму 13316,88 грн були надіслані виконавцем на адресу замовника 31.08.2020 та отримані останнім 02.09.2020, що підтверджується відповідними накладними відділення поштового зв`язку, описами вкладення у цінний лист та інформацією з офіційного вебсайту АТ "Укрпошта" про вручення поштових відправлень.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України та приписів укладеного між сторонами правочину, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості наданих позивачем послуг настав.

Однак як свідчать матеріали справи, Акціонерне товариство "Українська залізниця" своїх зобов`язань по оплаті наданих позивачем послуг належним чином та у строк, встановлений укладеним між сторонами договором не виконало, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість на суму загальну суму 28265,28 грн. Жодного заперечення щодо обсягу та якості наданих позивачем послуг відповідач не висловив.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологічні переробні технології" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в межах заявлених позовних вимог.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вулиця Є.Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологічні переробні технології" (04201, місто Київ, вул.Полярна, будинок 20, офіс 218, ідентифікаційний код 37797799) 28265 (двадцять вісім тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 00 коп основного боргу та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова