ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/4052/20)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Яризько В.О. , Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал», 61037, м. Харків, пр. Московський, 199 Б, поверх 10, оф. 1026 А, ;
доДержавного підприємства «Завод імені В.О. Малишева», 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ;
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева»
за участі представників учасників справи:

позивача Тамазликар Л.Й. (ордер серії КС № 664304 від 07.12.2018).

відповідача Карпук А.В. (довіреність № 572/13 від 30.12.2020).

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020 Товариств з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал» звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева», в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки № 640дп від 21.05.2020 у розмірі 165000,00 грн., пеню у розмірі 8910, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 4290, 00 грн. та 3 % річних у розмірі 1356, 16 грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2102, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

У провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа про банкрутство Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева», яка розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В. та Яризько В.О.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2020 позовна заява вх. № 4052/20 передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Хотенець П.В., суддя Яризько В.О.

Ухвалою суду від 21.12.2020 прийняти позовну заяву (вх. № 4052/20 від 16.12.2020) до розгляду в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11, відкрито провадження у справі № 922/4052/20, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 18.01.2021 о 12:10 год.

22.12.2020 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал» надійшло клопотання (вх. № 29897) про доручення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правову допомогу, а саме: копію платіжного доручення № 353 від 21.12.2020.

15.01.2021 на адресу суду від Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 863), в якому останній просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказаний відзив досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

16.01.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал» надійшла відповідь на відзив (вх. № 899), в якій останній просив позов задовольнити в повному обсязі. Вказана відповідь на відзив досліджена судом та приєднана до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні повноважний представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

В підготовчому засіданні повноважний представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов.

За результатами дослідження матеріалів справи, у відповідності до приписів ч. 1 статті 177 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що здійснені всі дії, які необхідні для реалізації завдань підготовчого провадження (остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд, зокрема постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 25.01.2021 о 10:00 год.

18.01.2021 на адресу суду від Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката (вх. № 990. Вказане клопотання досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

В судовому засіданні 25.01.2021 представники сторін наполягали на своїх позиціях, викладених у заявах по суті справи, до мирного врегулювання спору не прийшли.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників учасників справи у судових дебатах, суд встановив наступне.

21.05.2020 між Державним підприємством «Завод імені В.О. Малишева» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал» (постачальник) укладено договір поставки № 640дп (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець у порядку й на умовах, передбачених даним Договором, зобов`язується прийняти та оплатити товарно матеріальні цінності (далі - товар), асортимент комплектність, кількість та вартість якого визначається сторонами окремо в специфікації, що є невід`ємною частиною Договору (а.с. 11 - 18).

Відповідно до п. 1.3. Договору, якість, комплектність, маркування та пакування товару повинні відповідати ГОСТ, ДСТУ, ТУ заводу виробника, технічній документації та нормативно правовим актам України, а також країни виробника товару.

Згідно з п. 2.1. Договору, ціна Договору дорівнює загальній вартості всього товару, поставленого за цим Договором та складає 330000, 00 грн. у тому числі ПДВ 20 % 55000, 00 грн.

Відповідно до п. 2.2. Договору, вартість окремих одиниць товару в цілому визначена сторонами а специфікації, яка складається в порядку, передбаченому в п. 1.2. цього Договору, та включає вартість тари, пакування, маркування та інші видатки постачальника.

Згідно з п. 2.4. Договору, оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в безготівковій формі.

Відповідно до п.10.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту печатками (у разі їх наявності) діє до 31.12.2020, а в частині виконання постачальником гарантійних зобов`язань - до повного виконання.

21.05.2020 між Державним підприємством «Завод імені В.О. Малишева» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал» (постачальник) підписано та скріплено печатками останніх, Специфікацію № 1 до договору поставки № 640дп від 21.05.2020 (а.с. 17).

Відповідно до вказаної Специфікації сторони погодили поставку товару на загальну суму 330000, 00 грн.

Згідно з умовами Специфікації № 1, оплата здійснюється 50 % передплата, доплата до 100 % вартості партії товару за фактом повідомлення о готовності до відвантаження на протязі 5-ти робочих днів з моменту одержання повідомлення. У разі різниці сплаченої і фактично поставленої кількості товару, продавець повертає суму різниці протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання листа від покупця з вимогою повернення надлишково сплачених коштів.

Строки поставки: протягом 30-45 робочих днів з моменту отримання 50 % передплати, але не раніше отримання остаточної вартості за готову партію товару. Якщо доплата до 100 % вартості партії товару, за фактом повідомлення о готовності до відвантаження проведена в термін, який більше 5 ти робочих днів з моменту одержання повідомлення, термін поставки збільшується на термін прострочення доплати.

05.06.2020 відповідачем сплачено на рахунок позивача 50 % передплати за договором у розмірі 165000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3185 (а.с. 19).

03.08.2020 позивачем направлено на електронну адресу відповідача лист вих. № 2/08 з повідомлення про те, що продукція згідно специфікації № 1 до договору № 640дп від 21.05.2020, профіль СФПВТ 4001 ст.65С2ГВА (65С2ВА) ГОСТ 14959-2016, ТУ 14-11-245-88 у кількості 1,0 тн виготовлена і проходить випробування. Просимо Вас здійснити доплату за товар у сумі 165000, 00 грн. з ПДВ (а.с. 57).

Таким чином, покупець повинен був доплатити до 100 % вартості партії товару до 10.08.2020 включно.

Водночас, позивач вказує, що станом на момент розгляду справи відповідачем грошові кошті у розмір 165000, 00 грн. не сплачено.

На неодноразові звернення позивача (лист вих. № 5/08 від 20.08.2020, вих. № 9/09 від 09.09.2020, вих. № 4/10 від 07.10.2020) про необхідність здійснити доплату у розмірі 165000, 00 грн., відповідач не реагував та відповіді не надавав.

02.12.2020 відповідач звернувся на адресу позивача з листом вих. № 002-16/033/6165 з прохання відвантажити в термін до 09.12.2020 виготовлений згідно специфікації № 1 до договору поставки № 640дп від 21.058.2020 аварійно необхідний підприємству металопрокат:

- профіль СФПВТ 4001 ст. 65С2ВА в кількості 1 тн.

Доплату у розмірі 50 % в сумі 165000, 00 грн. гарантував здійснити до 24.12.2020 (а.с. 24).

На вказаний лист позивачем надано відповідь вих. № 9/12 від 02.12.2020 та повідомлено, що у зв`язку з систематичними порушеннями термінів оплати підприємством за раніше поставлену продукцію, готові поставити продукцію тільки на умовах специфікації № 1 до договору, в перебігу 2-х днів згідно умов (а.с. 25).

Разом з тим, доплати до 100 % вартості партії товару відповідачем здійснено не було.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також нарахуванню відповідачу пені у розмірі 8910, 00 грн., інфляційних втрат у розмірі 4290, 00 грн. та 3 % річних у розмірі 1356, 16 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 статті 193 ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У даному разі, сторонами було погоджено, що оплата товару здійснюється 2 частинами: 50 % передплата та доплата до 100 % вартості партії товару за фактом повідомлення о готовності до відвантаження на протязі 5-ти робочих днів з моменту одержання повідомлення.

Позивачем умови договору виконано та листом від 03.08.2020 вих. № 2/08 повідомлено відповідача про готовність продукції (а.с. 57). А отже, відповідач повинен був доплатити до 100 % вартості партії товару до 10.08.2020 включно.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що лист від 03.08.2020 вих. № 2/08 не можна розцінювати як повідомлення про готовність продукції, оскільки умови Специфікації № 1 до договору поставки № 640дп від 21.05.2020 не містять затвердженого зразка такого повідомлення.

Доводи відповідача про неотримання листа від 03.08.2020 вих. № 2/08 також спростовуються наданими позивачем доказами, а саме: скріншотом електронної скриньки, відповідно до якого лист направлено відповідачу 03.08.2020 та отримано останнім 03.08.2020 о 15:12 год. (а.с. 57).

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи те, що станом на момент розгляду справи, відповідач умови договору поставки не виконав у повному обсязі та доплату до 100 % вартості партії товару у розмірі 165000, 00 грн. у строки встановлені Специфікацією до договору не здійснив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення цієї суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені у розмірі 8, 910 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ч. 1, 3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.3.1. договору, у разі неналежного виконання грошового зобов`язання, прострочення якого триває більше 10 календарних днів, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від простроченої до оплати суми, за кожен день такого порушення, але в будь-якому випадку не більше 30 % від суми заборгованості за відповідним зобов`язанням.

За розрахунком позивача, сума пені за період з 20.08.2020 по 15.12.2020 складає 8, 910 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 8, 910 грн. за вищезазначений період у системі «Законодавство» , з урахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та умов договору, судом встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно.

Судом здійснено власний розрахунок у системі «Законодавство» із урахуванням вимог статті 232 ГК України та встановлено, що до стягнення підлягає пеня за період з 20.08.2020 по 15.12.2020 у розмірі 3191, 80 грн., в решті нарахованої суми пені слід відмовити як безпідставно нарахованої.

Щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 1356, 16 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4290,00 грн., суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунком позивача, сума 3 % річних за період з 10.08.2020 по 15.12.2020 становить 1356, 16 грн. та інфляційних збитків за період з серпня 2020 року по листопад 2020 року становить 4290, 00 грн.

Перевіривши розрахунок 3 % річних за період з 10.08.2020 по 15.12.2020 у розмірі 1356, 16 грн. та інфляційних збитків за період з серпня 2020 року по листопад 2020 року у розмірі 4290, 00 грн., суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, з урахуванням чого, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 1356, 16 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4290,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до АБ «Леноніда Тамазликар», з метою надання йому юридичних послуг з приводу захисту інтересів в суді, про що було укладено відповідний договір № 01/12-2020/Е від 01.12.2020 (а.с. 26-33).

Факт надання юридичних послуг підтверджують наявні в матеріалах справи документи :

- копією договору № 01/12-2020/Е від 01.12.2020 (а.с. 26-33);

- копією Акту приймання передачі наданої правової допомоги від 14.12.2020 (а.с. 33);

- копією Ордера серії КС № 664304 від 01.12.2020 (а.с. 34);

- копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7159/10, виданого 07.12.2018 (а.с. 35).

- копією платіжного доручення № 353 від 21.12.2020 на суму 16000, 00 грн., призначення платежу: «за надання правової допомоги згідно акту № 3 від 14.12.2020, за договором № 01/12-2010Е від 01.12.2020 (а.с. 42).

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цієї справи суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тобто витрати на послуги адвоката мають бути фактично понесеними та підтвердженими належними фінансовими документами.

Колегія суддів Касаційного господарського суду Верховного суду у своїй постанові від 05.02.2019 у справі № 906/194/18 та постанові від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18 зауважила, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Позивачем надано до суду докази фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000, 00 грн., зокрема, платіжне доручення № 353 від 21.12.2020 на суму 16000, 00 грн., призначення платежу: «за надання правової допомоги згідно акту № 3 від 14.12.2020, за договором № 01/12-2010Е від 01.12.2020 (а.с. 42). Доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу ще у розмірі 4000, 00 грн., як заявлено у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат до суду не надано.

Разом з тим, 18.01.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання (вх. № 990) про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в обґрунтування зазначено, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи (яка за своєю категорією не є складною) та обсягу наданих адвокатом послуг. У зв`язку з чим просить зменшити суму судових витрат.

Виходячи зі змісту положень ч. 5, 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд доходить висновку, що в загальній кількості достатнім, об`єктивним і співмірним зі складністю справи є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000, 00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 11000, 00 грн. є обґрунтованими, в іншій частині у розмірі 9000, 00 грн. суд відмовляє.

Крім того, в силу статті 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 2607, 57 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 232-241 ГПК України, статтями 6, 11, 509, 535, 526, 530, 549, 598, 612, 629, 655, 692, 697, 712 ЦК України, статтями 173, 174, 179, 193, 198, 216, 230, 231, 232, 265, 343, статями 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал» задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал» заборгованість у розмірі 165 000, 00 грн., пеню у розмірі 3191, 80 грн., 3 % річних у розмірі 1356, 16 грн., інфляційні у розмірі 4290, 00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2607, 57 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 11000,00 грн.

В іншій частині відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоспецметал», (61037, м. Харків, пр. Московський, 199 Б, поверх 10, оф. 1026 А, ).

Відповідач: Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "28" січня 2021 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий В.О. Яризько П.В. Хотенець