ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.2021 Справа № 920/470/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Гребенюк С.В.,

Розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/470/20

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009),

до відповідача Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004),

про стягнення 202 566 (двісті дві тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн. 20 (двадцять) коп.,

та

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004),

до відповідача Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009),

про визнання недійсним договору на централізоване водопостачання від 27.12.2019 №3906/2,

за участю представників сторін:

від позивача - Тиченко М.П.;

від відповідача - Бирченко Б.В.;

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 202 566 грн. 20 коп., в тому числі 201 644 грн. 55 коп. заборгованості за надані послуги відповідно до укладеного між сторонами договору на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2 з протоколом узгодження розбіжностей від 30.01.2020, 811 грн. 28 коп. пені, 110 грн 37 коп. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.05.2020 відкрито провадження у справі № 920/470/20. Згідно зі ст. ст. 12, 247, 252 ГПК України визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 21.05.2020 була надіслана відповідачу за місцезнаходженням 01.07.2020, у зв`язку з відсутністю до липня 2020 року в Господарському суді Сумської області коштів на здійснення поштових відправлень, про що було складено акт від 21.05.2020.

Зазначена ухвала отримана відповідачем 06.07.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ухвалою суду від 21.05.2020 відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, який продовжений на строк дії карантину з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції до 17.07.2020.

06.08.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. №6748 від 06.08.2020), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову та витребувати у відповідача оригінали супровідних листів від 05.02.2020 № 24/1169, від 06.03.2020 № 24/1995, від 03.04.2020 № 24/2579 та актів приймання-передачі послуг від 31.01.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020. Відповідач зазначає, що акти приймання-передачі наданих послуг з централізованого постачання від 31.01.2020, від 28.02.2020 та від 31.03.2020 підписано з боку відповідача невстановленою особою, що виключає їх у якості доказу належного виконання послуг за договором. Листом від 04.02.2020 №21/38, отриманим позивачем 12.02.2020 за вх. №960, споживач повідомив виконавця, що обсяг поставленої води за договором у січні 2020 року склав 6783,20 м.куб. Разом з тим, в акті №3906/2 від 31.01.2020 та рахунку №3906/2 від 31.01.2020 виконавцем було зазначено, що обсяг поставленої води за договором у січні 2020 року склав 7354,77 м.куб. Листом від 28.02.2020 №21/80, отриманим позивачем 03.03.2020 за вх. №142, споживач повідомив виконавця, що обсяг поставленої води за договором у лютому 2020 року склав 5544,16 м.куб. Разом з тим, в акті № 3906/2 від 28.02.2020 та рахунку № 3906/2 від 28.02.2020 виконавцем було зазначено, що обсяг поставленої води за договором у лютому 2020 року склав 6 562,65 м.куб. Листом від 31.03.2020 №21/117, отриманим позивачем 06.04.2020 за вх. №1909 споживач повідомив виконавця, що обсяг поставленої води за договором у березні 2020 року склав 5 323,47 м.куб. Разом з тим, в акті №3906/2 від 31.03.2020 та рахунку №3906/2 від 31.03.2020 виконавцем було зазначено, що обсяг поставленої води за договором у березні 2020 року склав 6 392,16 м.куб. Отже, всупереч п. 1.5 договору, позивач щомісячно завищував об`єми водопостачання по договору. Також відповідач зазначає, що договір на централізоване водопостачання від 27.12.2019 №3906/2 не містить таких істотних умов як «режим надання послуг» та «обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання», обов`язковість яких передбачена Законом України «Про питну воду та питне водопостачання». У договорі не зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення. Враховуючи викладене, у відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України, договір на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2 не вважається укладеним.

06.08.2020 відповідач подав зустрічну позовну заяву (вх. № 2466зп), в якій просить суд визнати недійсним укладений між сторонами договір на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач зазначає, що умови укладеного між сторонами договору суперечать положенням чинного законодавства, а сам договір підлягає визнанню недійним. Зокрема, умови договору на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2, укладеного між сторонами по справі, не відповідають умовам типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690. Також договір не містить таких істотних умов як «режим надання послуг» та «обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання», обов`язковість яких передбачена Законом України «Про питну воду та питне водопостачання». Враховуючи викладене, товариство вважає, що умови договору на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2 суперечать вимогам чинного законодавства, значно звужують обсяг прав товариства, як споживача послуги з централізованого водопостачання, та обсяг обов`язків КП «Міськводоканал» СМР як надавача відповідної послуги. Таким чином, умови договору у існуючій редакції порушують права товариства як споживача послуги з централізованого водопостачання, що є підставою для визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.08.2020 зустрічна позовна заява залишена без руху, АТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" наданий десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, а саме подання доказів сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви немайнового характеру в розмірі 2102 грн 00 коп.

19.08.2020 позивач подав відповідь на відзив (вх. №7247 від 19.08.2020), в якій зазначає, що акти приймання-передачі наданих послуг з централізованого постачання від 31.01.2020, 28.02.2020 та від 31.03.2020 підписані уповноваженою особою відповідача, підпис засвідчений печаткою товариства. В січні 2020 року загальний обсяг води складав 7354,77 куб. м., що відображено у акті приймання-передачі послуг, який був відкоригований сторонами з урахуванням попередніх періодів і становить 6873, 20 куб.м. У лютому 2020 року загальний обсяг води складав 6562,65 куб. м., що відображено у акті приймання-передачі послуг, який був відкоригований сторонами з урахуванням попередніх періодів і становить 5544,16 куб.м. У березні 2020 року загальний обсяг води складав 6392,16 куб. м., що відображено у акті приймання-передачі послуг, який був відкоригований сторонами з урахуванням попередніх періодів і становить 5323,47 куб.м. Твердження відповідача стосовно того, що договір є неукладеним, є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи. Оригінали супровідних листів від 05.02.2020 № 24/1169, від 06.03.2020 № 24/1995, від 03.04.2020 № 24/2579 та актів приймання-передачі послуг від 31.01.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020, наявні як у позивача, так і у відповідача, тому клопотання відповідача про їх витребування є зловживанням процесуальними правами.

01.09.2020 АТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" на виконання ухвали господарського суду від 17.08.2020 подало докази сплати судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп., зокрема квитанцію № 13 від 01.09.2020.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 07.09.2020 прийнято зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" (вх. № 2466зп від 06.08.2020) до спільного розгляду з первісним позовом; розгляд справи №920/470/20 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання з повідомленням сторін призначено на 15.10.2020, 11:00; Комунальному підприємству "Міськводоканал" Сумської міської ради наданий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву (з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України); акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" наданий семиденний строк з дня отримання відзиву на зустрічну позовну заяву для подання відповіді на відзив.

22.09.2020 позивач подав відзив на зустрічний позов (вх. №8450 від 22.09.2020), в якому просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. Позивач зазначає, що обсяг холодної води, яка постачається відповідачу, в подальшому використовується останнім не для забезпечення умов свого проживання або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, а для виробництва гарячої води та надання мешканцям м. Суми послуг з централізованого постачання гарячої води, виробником та виконавцем яких є АТ "Сумське НВО" відповідно рішень виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 № 322 та від 18.06.2019 № 322.

30.09.2020 відповідач подав відповідь на відзив на зустрічний позов (вх. №8721 від 30.09.2020), в якому зазначає, що послуга з централізованого водопостачання, що є предметом договору, є комунальною послугою, отже вимоги щодо форми договору, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, мають поширюватися на договір. У договорі про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення. Товариство відзначає, що договір на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2 не містить таких істотних умов як «режим надання послуг» та «обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання», обов`язковість яких передбачена Законом України «Про питну воду та питне водопостачання».

Судове засідання 15.10.2020 не відбулось, у зв`язку з лікарняним судді Жерьобкіної Є.А, яка перебувала на лікарняному у період з 13.10.2020 по 04.11.2020.

Ухвалою господарського суду сумської області від 05.11.2020 призначено підготовче засідання на 23.11.2020, 11:00.

23.11.2020 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив на первісний позов (вх. №10301 від 23.11.2020), в якому підтримує свою позицію по справі та зазначає, що позивачем у актах приймання-передачі послуг мали бути відображені обсяги поставленої води, що повідомлені відповідачем у листах від 04.02.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020.

У судовому засіданні 23.11.2020 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів відповідно до ст. 177 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 07.12.2020, 10 :00.

04.12.2020 позивач подав пояснення на заперечення (вх. № 10777 від 04.12.2020), в якому зазначає, що обсяги наданих послуг, вказані в актах приймання-передачі на підставі інформації представника відповідача, наданої в електронному вигляді за приладами обліку та за нормами споживання і скориговані за результатами закриття нарахувань за січень - березень 2020 року. Також проведення коригувань об`єктів наданих послуг в січні-березні 2020 року підтверджується підписаним сторонами актом від 29.05.2020, направленим АТ «Сумське НВО» супровідним листом від 27.08.2020. Відповідні докази не були подані разом з позовною заявою, оскільки такі документи були складені після звернення з позовом до суду та позивачу не було відомо про деякі питання, які виникнуть під час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 07.12.2020 поновлено позивачу процесуальний строк, прийнято до розгляду письмові докази, які долучені до пояснень позивача (вх. №10777/20 від 04.12.2020); закрите підготовче провадження та призначено справу №920/470/20 до судового розгляду по суті з повідомленням сторін на 12.01.2021, 10:00.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до укладеного між сторонами договору № 3906/2 від 27.12.2019 позивач зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Суб`єкт користування послугами з централізованого водопостачання: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», яке згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 № 322 «Про визначення виробників та виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення», визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в межах території обслуговування в місті Суми (п. 1.2. договору).

Характеристики об`єкта надання послуг погоджені сторонами у п. 1.3. договору. Об`єктами надання послуг з централізованого водопостачання холодної води за цим договором є житлові будинки, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачу, розташовані за адресами, зазначеними у додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. Постачання виконавцем обсягів холодної води здійснюється централізованими водопровідними мережами виконавця до Точок розподілу, визначених сторонами за адресами договору.

Отриманий від виконавця обсяг холодної води в подальшому використовується споживачем для виробництва гарячої води та надання послуг з централізованого постачання гарячої води мешканцям м. Суми (далі - кінцеві споживачі) за адресами об`єктів водопостачання, зазначених у додатку № 1 (п. 1.4. договору).

Згідно з п. 1.5. договору, тимчасово, до моменту встановлення та введення в експлуатацію вузлів комерційного обліку гарячої води у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 до договору, загальний об`єм поставленої виконавцем споживачу холодної води (загальний обсяг наданої споживачу послуги) за цим договором визначається сторонами за інформацією споживача про фактичний обсяг поставленої ним кінцевим споживачам гарячої води у звітному періоді згідно показань вузлів розподільного обліку гарячої води, встановлених в квартирах кінцевих споживачів, та/або за відповідними нормами споживання, встановленими для кінцевих споживачів. З моменту встановлення та введення в експлуатацію вузлів комерційного обліку гарячої води у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 до даного договору, загальний об`єм поставленої виконавцем споживачу холодної води (фактичний обсяг наданої споживачу послуги) за цим договором визначається сторонами за показаннями вузлів комерційного обліку гарячої води, встановлених у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 2.2. договору, розмір щомісячної плати за надані послуги з централізованого водопостачання визначається сторонами, виходячи із встановлених уповноваженими органами тарифів на послуги централізованого водопостачання та загального об`єму поставленої виконавцем споживачу холодної води (загального обсягу фактично наданих споживачу послуг), що визначається сторонами згідно з п. 1.5. договору.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2., 3.3. договору розрахунковим періодом за договором є календарний місяць з 01 по 31 (30) число. Між сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого водопостачання, платежі вносяться споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються у безготівковій формі на банківський рахунок виконавця.

Порядок визначення обсягу наданої споживачу послуги погоджений сторонами у розділі 4 договору (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 30.01.2020).

Загальний обсяг фактично наданої споживачу послуги (загальний об`єм поставленої виконавцем споживачу холодної води) визначається сторонами згідно з п. 1.5. договору.

Зняття показань вузлів розподільного обліку гарячої води, встановлених у квартирах кінцевих споживачів, та визначення фактичного обсягу поставленої у звітному періоді кінцевим споживачам гарячої води здійснюється щомісячно споживачем самостійно, виходячи з показань вузлів розподільного обліку гарячої води кінцевих споживачів та/або відповідних норм споживання, встановлених для кінцевих споживачів.

Інформація про фактичний обсяг поставленої у звітному періоді кінцевим споживачам гарячої води щомісячно передається споживачем на адресу виконавця у строк до 23 числа поточного місяця в електронному та письмовому вигляді. Зазначена інформація є підставою для складання виконавцем та підписання сторонами актів приймання-передачі наданих у розрахунковому періоді послуг з централізованого водопостачання та подальшого проведення між сторонами розрахунків за цим договором; нарахування кінцевим споживачам плати за послуги з централізованого водовідведення.

Відповідно до п. 4.3. договору, зняття показань вузлів комерційного обліку гарячої води, з моменту встановлення їх у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 до даного договору, здійснюється споживачем щомісячно.

Виконавець на підставі наданої споживачем інформації про зняті у звітному періоді показання вузлів комерційного обліку гарячої води та/або інформації про фактичний обсяг гарячої води, поставленої кінцевим споживачам у звітному періоді, не пізніше 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим, складає двосторонній акт приймання-передачі обсягів поставленої за цим договором холодної води, який є підставою для проведення розрахунків за договором. Споживач протягом 5-ти робочих днів з моменту одержання акту підписує надані примірники акту та повертає виконавцю один примірник акту або ж надає обґрунтовані письмові заперечення до акту, у разі незгоди з кількістю (обсягом) та вартістю наданих послуг (п. 4.4. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив договірні зобов`язання щодо оплати послуг наданих у січні-березні 2020 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 201644 грн. 55 коп.

В обґрунтування зустрічного позову та заперечень проти первісного позову відповідач, крім іншого, вказує на те, що договір на централізоване водопостачання від 27.12.2019 №3906/2 не містить таких істотних умов як «режим надання послуг» та «обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання», обов`язковість яких передбачена Законом України «Про питну воду та питне водопостачання». У договорі не зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення, у зв`язку з чим, у відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України, договір не вважається укладеним. Умови договору на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2 не відповідають умовам типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

За змістом статей 180, 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.

Відповідно, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Положення статті 20 ГК України та частини 2 статті 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік таких вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Зважаючи на викладене, недійсність правочину зумовлена наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Отже, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ст. 1 Закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; гаряча вода - вода, призначена для задоволення санітарно-гігієнічних та господарсько-побутових потреб споживачів, якісні та температурні характеристики якої відповідають нормативним вимогам; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За приписами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Судом встановлено, що у договорі сторонами досягнуто згоди щодо його істотних умов, зокрема предмету договору, об`єкта надання послуг, оплати послуг, визначення обсягу послуг, прав та обов`язків сторін, відповідальності сторін, точок розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачу, порядку встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг, розв`язання спорів, строку дії договору.

Також судом встановлено, що договір виконується. Зокрема, наявними в матеріалах справи доказами, а саме актами приймання-передачі послуг на централізованого водопостачання від 31.01.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020, що підписані сторонами, листами відповідача про обсяги поставленої води від 04.02.220 № 21/38, від 28.02.2020 № 21/80, від 31.03.2020 № 21/17, виставленими рахунками за водопостачання від 31.01.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020, підтверджується факт надання позивачем відповідачу та прийняття останнім послуг на загальну суму 201 644 грн. 55 коп.

Посилання відповідача в обґрунтування зустрічних позовних вимог про визнання недійсним договору на його невідповідність вимогам ст. 20 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вказана норма визначає істотні умови договору про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення, а предметом укладеного між сторонами договору є надання послуг з централізованого водопостачання холодної води, обсяг якої використовується відповідачем для виробництва гарячої води та надання послуг з централізованого постачання гарячої води мешканцям м. Суми за адресами об`єктів водопостачання, зазначених у додатку № 1.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на невідповідність умов укладеного між сторонами договору умовам типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690, оскільки відповідач, виходячи з предмету укладеного договору не є індивідуальним споживачем в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги).

Таким чином, підстави для кваліфікації як неукладеного договору № 3906/2, що виконується сторонами, відсутні, як і підстави вважати договір недійсним за обставин, на які вказує відповідач. Оскільки відповідачем не доведено невідповідності договору вимогам закону, порушення договором своїх прав, як сторони договору, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову за його необґрунтованістю.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Судом встановлено, що факт надання позивачем відповідачу послуг за договором на загальну суму 201644 грн. 55 коп. за період з січня по березень 2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі послуг на централізованого водопостачання від 31.01.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020, що підписані сторонами, підписи скріплені печатками, виставлених рахунків за водопостачання від 31.01.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020, в яких відображено коригування обсягу водопостачання за попередні періоди. Відповідач не обґрунтував підстави для сумнівів щодо відповідності копій вказаних документів оригіналам, а у суду такі сумніви відсутні.

Відповідач не розрахувався за надані послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Разом з цим, суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні первісного позову, на те, що генеральний директор АТ "Сумське НВО" не підписував акти приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води, оскільки підписи від споживача на актах засвідчені печаткою товариства і доказів протиправності використання своєї печатки чи доказів її викрадення чи втрати відповідач не подав. У суду відсутні підстави вважати, що печатка товариства використовувалась не на розсуд відповідача чи всупереч його волі.

Посилання відповідача на невідповідність обсягів водопостачання в актах приймання-передачі послуг тим, що були повідомлені ним позивачу у листах від 04.02.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020, суд не приймає як підставу для відмови у задоволенні первісного позову, оскільки відповідні обсяги були скориговані і позивачем до стягнення заявлено заборгованість з урахуванням зменшених обсягів водопостачання з урахуванням попередніх періодів. Про погодження сторонами скоригованих обсягів водопостачання свідчить акт приймання-передачі послуг на централізоване водопостачання від 29.05.2020 (а.с. 194). Докази висловлення відповідачем обґрунтованих заперечень щодо обсягів наданих послуг, відповідно до п. 4.4. договору, матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати наданих послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню первісні позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 201 644 грн. 55 коп. заборгованості за надані послуги відповідно до укладеного між сторонами договору на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2 з протоколом узгодження розбіжностей від 30.01.2020.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

За умовами п. 3.4. договору, за несвоєчасне внесення плати зі споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення до моменту оплати простроченого платежу.

Відповідно до п. 6.1 договору, споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі, встановленому договором; сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми заборгованості.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату послуг за січень 2020 року відповідачеві нарахована пеня в сумі 811 грн. 28 коп. та 3% річних в сумі 110 грн. 37 коп. за період з 21.02.2020 по 11.03.2020, виходячи з суми заборгованості в розмірі 67299 грн. 89 коп.

Розрахунки перевірені судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.5.3 Інформаційно-аналітичний центр "ЛІГА", ТОВ "ЛІГА: ЗАКОН", 2021 та судом встановлено, що за період з 21.02.2020 по 11.03.2020, виходячи з суми заборгованості за січень 2020 року, пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в день із застосуванням не округлених значень становить 809 грн. 07 коп., 3% річних - 110 грн. 33 коп.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений судом факт несвоєчасної оплати відповідачем наданих послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 110 грн. 33 коп., пені в сумі 809 грн 07 коп.

У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2 грн. 21 коп. та 3% річних в сумі 0 грн. 04 коп. суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України витрати позивача за первісним позовом по сплаті судового збору покладаються на відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволених первісних позовних вимог; витрати відповідача за первісним позовом по сплаті судового збору за подання зустрічного позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ) на користь Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ) 201 644 грн. 55 коп. заборгованості за надані послуги, 809 грн. 07 коп. пені, 110 грн. 33 коп. 3% річних, 3038 грн. 46 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні первісного позову в іншій частині - відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до відповідача - Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради про визнання недійсним договору на централізоване водопостачання від 27.12.2019 №3906/2 - відмовити.

5. Витрати Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" по сплаті судового збору за подання зустрічного позову покласти на Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI (Перехідні положення) Кодексу.

Повне рішення складено 20.01.2021.

Суддя Є.А. Жерьобкіна