ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року Справа № 918/686/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В.,

представники учасників справи:

позивач- Оніщук Є.О.;

відповідач- не з`явився;

треті особи- не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщен-ня суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.11.2020, повний текст якої складено 05.11.2020, про забезпечення позову у справі №918/686/20 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко»

с.Броника Новоград-Волинської р-ну Житомирської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліський стандарт»

с.Іванівка Корецького р-ну Рівненської обл.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача -

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Голденкерн» м.Київ

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське»

с.Мирогоща Перша Дубенського р-ну Рівненської обл.

про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності,-

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.11.2020 частково задоволено заяву ТзОВ «Цефей-Еко» про забезпечення позову у справі №918/686/20. Заборонено ТзОВ «Поліський стандарт», а також будь яким іншим третім особам без виключення, від імені та в інтересах ТзОВ «Поліський стандарт» або щодо нього, вчиняти будь які дії направлені на перешкоджання, без дозволу та присутності представників ТзОВ «Цефей-Еко» та блокування роботи ТзОВ «Цефей-Еко» у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспорту-вання, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (посіви) сої площею 600 га, кукурудзи площею 600 га та гарбуза площею 269 га на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький ра-йон: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коло-вертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, з кадастровими номерами відповідно до переліку.(т.1, арк.матеріалів оскарження 127-147).

Не погоджуючись із ухвалою, ТзОВ «Мирогощанське» подало скаргу до Північно-західно-го апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рів-ненської області від 05.11.2020 у даній справі.(т.1, арк.матеріалів оскарження 152-160).

Обґрунтовуючи скаргу, Третя особа зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, постановивши ухвалу з порушенням норм процесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не врахував права та інтереси ТзОВ «Мирогощан-ське», наявність яких встановлено ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.11.2020, а вжиті за-ходи забезпечення позову порушують принцип співмірності відношення негативних наслідків від вжиття таких заходів для забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів, виходячи з нижчевикладеного. Скаржник зауважує, що 27.11.2019 ТзОВ «Голденкерн»-первісний кредитор, ТзОВ «Мирогощанське»-новий кредитор та ТзОВ «Поліський стандарт» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1 якого первісний кредитор передає в повному обсязі, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника ТзОВ «Поліський стандарт», яка виникла у боржника перед первісним кре-дитором на підставі договорів поворотної фінансової допомоги (основні договори), укладеними між боржником та первісним кредитором. За цим Договором новий кредитор з моменту підпи-сання договору одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань згідно Договорів поворотної фінансової допомоги, права вимоги за якими відступаються, включно з сумою основного боргу, включаючи, але не обмежуючись 21 959 215 грн основного боргу, -3% річних, інфляційних витрат, неустойки. Крім того, 30.09.2019 ТзОВ «Мирогощанське»-замовник та ТзОВ «Поліський стандарт»-виконавець укладено Договір на вирощування та поставку посівів сільськогосподарських культур, за умовами якого виконавець зобов`язується виконати роботи з вирощування посівів сільськогосподарських культур на площах (земельних ділянках) згідно переліку та технологічних вимог, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, і передати посіви сільськогосподарських культур у власність замовнику на стадії до-зрівання до збирання врожаю, в строк, що визначається за погодженням сторін до 30.06.2020 року, а замовник зобов`язується прийняти посіви сільськогосподарської продукції та сплатити їх вартість в порядку і на умовах, визначених дійсним Договором. Згідно з Додатком 1 до Договору від 30.09.2019, загальна площа, на якій будуть здійснюватись роботи з вирощування посівів на користь замовника, становить 1938 га, яка складається з полів (поля), що знаходяться у Рівнен-ській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великоме-жирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада. На виконання умов Договору, ТзОВ «Поліський стандарт» передало, а ТзОВ «Миро-гощанське» прийняло на підставі актів приймання-передачі до Договору посіви сільськогоспо-дарських культур згідно Додатку 1 до Договору, а саме: Соя 582 га; Кукурудза 335 га; Соняшник 44 га; Озимий ріпак 134 га; Озима пшениця 451 га; Просо 98 га; Ярий ячмінь 20 га; Гарбузи 274 га, а відтак, відповідно до умов Договору набуло права власності на незавершене виробництво. Крім того, 01.07.2020 ТзОВ «Мирогощанське» та ТзОВ «Поліський стандарт» укладено Договір зараху-вання зустрічних вимог, відповідно до умов якого сторони засвідчують, що станом на 01.07.2020 ТзОВ «Мирогощанське» має заборгованість перед ТзОВ «Поліський стандарт» за Договором на вирощування та поставку посівів сільськогосподарських культур від 30.09.2020, яка становить 21959215 грн. Відтак, враховуючи реєстрацію обтяження за Договором застави 07.07.2020, ТзОВ «Мирогощанське» як добросовісний набувач набуло право власності на незавершене виробництво без будь-яких обтяжень на підставі Договору від 30.09.2019 на вирощування та поставку посівів сільськогосподарських культур. Реєстрацію обтяження за Договором застави здійснено 07.07.2020, в свою чергу ТзОВ «Мирогощанське» набуло право власності на незавершене виробництво на підставі Договору від 30.09.2019 на вирощування та поставку посівів сільськогосподарських культур за актами передачі станом на 30.06.2020.

Відтак, враховуючи набуття ТзОВ «Мирогощанське» згідно п.1.4 Договору від 30.09.2019 та підписаних сторонами Договору актів приймання-передачі посівів за період з квітня по червень 2020 року та Додаткової угоди від 01.06.2020 до Договору від 30.09.2019, права власності на по-сіви загальною вартістю 21 959 215 грн на земельних ділянках з визначеними кадастровими номерами та враховуючи реєстрацію обтяження за Договором застави 07.07.2020, а тому відсут-ність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна та невиконання Позивачем зобов`язання до початку процедури звернення стягнення заре-єструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження доб-росовісний набувач набув право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Крім того, права вимоги за договорами поворотної фінансової допомоги №17/06/26-ПФД-1 від 26.06.2017, №18/03/ 21-ПФД від 21.03.2018, №18/04/02-ПФД від 02.04.2018, №18/05-17-ПФД від 17.05.2018, №19/ 01/28-ПФД від 28.01.2019 передано ТзОВ «Мирогощанське» на підставі Договору про відступ-лення права вимоги від 27.11.2019 між первісним кредитором ТзОВ «Голденкерн», боржником - ТзОВ «Поліський стандарт» та новим кредитором - ТзОВ «Мирогощанське», а відтак зазначені права вимоги до Відповідача станом на дату укладення Договору цесії між ТзОВ «Цефей-Еко» та ТзОВ «Голденкерн» останньому не належали, про що свідчить також обставини повного вико-нання зі сторони ТзОВ «Мирогощанське» зобов`язань перед ТзОВ «Голденкерн» щодо здійснення розрахунку за відступлені до Боржника права вимоги в розмірі 21 959 215 грн шляхом зарахування зустрічних вимог згідно Договору від 30.06.2020 року між ТзОВ «Голденкерн» та ТзОВ «Миро-гощанське». Відтак, вжитими заходами забезпечення позову відповідно до ухвали господарського суду Рівненської області від 05.11.2020, судом вирішено питання щодо набуття ТОВ «Цефей-Еко» у володіння майна, що є власністю ТзОВ «Мирогощанське» на підставі Договору від 30.09.2019.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №918/686/20 за скаргою ТзОВ «Мирогощанське» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.11.2020 про забезпечення позову у справі №918/ 686/20, у ухвалою від 12.01.2021 відкладено розгляд справи на 18.01.2021.(т.2, арк.матеріалів оскарження 9-10, 48).

Крім того, ухвалою від 28.12.2020 задоволено заяву ТзОВ «Цефей-Еко» про участь у судо-вому засіданні в режимі відеоконференції.(т.2, арк.матеріалів оскарження 23).

24.12.2020 в системі електронний суд надійшов відзив Позивача, у якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. (т.2, арк.матеріалів оскарження 25-29).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 18.01.2021 представник Позивача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи не забезпечили явку своїх представників, проте, участь представників не визнавалась обов`язковою, тому така неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали ос-карження, наявні в них докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів оскарження, Товариство з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості ТзОВ «Поліський стандарт» перед ТзОВ «Цефей-Еко» за договорами поворотної фінансової допомоги №17/06/26-ПФД-1 від 26.06.2017, №18/03/21-ПФД від 21.03.2018, №18/04/02-ПФД від 02.04.2018, №18/05-17-ПФД від 17.05.2018, №19/01/28-ПФД від 28.01.2019, в сумі 25 730 183 грн 76коп, звернути стягнення на предмет застави: незавершене виробництво (ози-ма пшениця) на земельних ділянках площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелю-вання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках пло-щею 1 469,0 га, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Вели-комежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ТзОВ «Цефей-Еко» за залишковою балансовою вартістю предмету застави 9 607 879 грн. 88 коп.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №918/686/20.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.07.2020, залишеною без змін пос-тановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.07.2020, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» про забезпечення позову задоволено частково. Заборо-нено ТзОВ «Поліський стандарт», а також будь-яким іншим третім особам від імені та в інтересах ТзОВ «Поліський стандарт» або щодо нього, вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання, без дозволу та присутності представників ТзОВ «Цефей-Еко», та блокування роботи ТзОВ «Це-фей-Еко» у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транс-портування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (озима пшени-ця) на земельних ділянках площею 460 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибо-ку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках площею 1 469 га, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільсь-ка рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада.

20.10.2020 через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про зміну пред-мету позову в якій останній просить суд в рахунок погашення заборгованості ТзОВ «Поліський стандарт» перед ТзОВ «Цефей-Еко» за договорами поворотної фінансової допомоги №17/06/26-ПФД-1 від 26.06.2017, №18/03/21-ПФД від 21.03.2018, №18/04/02-ПФД від 02.04.2018, №18/05-17-ПФД від 17.05.2018, №19/01/28-ПФД від 28.01.2019, в сумі 25 730 183 грн 76 коп, звернути стягнення на предмет застави: зерно озимої пшениці у кількості 620 тон; зерно озимого ріпаку у кількості 15 тон; незавершене виробництво (посіви) сої площею 600 га, кукурудзи площею 60 га та гарбуза площею 269 га на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стов-пинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізни-цька сільська рада, Харалузька сільська рада, та зібране із цих земельних ділянок зерно, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ТзОВ «Цефей-Еко» за залишковою балансовою вартістю предмету застави 9 607 879 грн 88 коп. Ухвалою суду від 21.10.2020 заява про зміну предмета позову прийнята судом.

04.11.2020 через систему «Електронний суд» від позивача ТзОВ «Цефей-Еко» надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої останнє просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Поліський стандарт», а також будь-яким іншим третім особам без виключення, від імені та в інтересах власника або щодо нього, вчиняти будь які дії направлені на перешкоджання, в тому числі примусове, без дозволу та присутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко», та блокування роботи ТЗОВ «Цефей-Еко» у будь-який спосіб, в тому числі примусовий, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (посіви) сої площею 600 га, кукурудзи площею 600 га та гарбуза площею 269 га на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТЗОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сіль-ська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, з кадастровими номерами згідно переліку.(т.1, арк.матеріалів оскарження 1-26).

В обґрунтування поданої заяви, ТзОВ «Цефей-Еко» стверджує, що зважаючи на характер майна (сезонність, необхідність збору у відповідний період), яке є предметом застави, а також зважаючи на той факт, що ТзОВ «Поліський стандарт» ухиляється від виконання зобов`язань, зменшують активи товариства шляхом припинення прав на земельні ділянки, в тому числі на земельні ділянки на яких знаходиться предмет застави, ухиляється від виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову та намагаються відчужити (привласнити) предмет застави, у разі невжиття нових заходів забезпечення позову, майно може бути відчуженим або знищеним, що в свою чергу зумовить ускладнення або навіть унеможливить для ТзОВ «Цефей-Еко», у разі задоволення його позовних вимог, виконання відповідного рішення суду.

Крім того, Позивач вважає, що додатковою обставиною, яка свідчить про ухилення Відпо-відача від виконання зобов`язань та необхідністю забезпечення позову є подання до суду третіми особами позову щодо визнання права власності на незавершене виробництво (посіви), що є пред-метом договору застави, заставодержателем за яким є ТзОВ «Цефей-Еко» (справа №918/993/20 та справа №918/949/20) .

Ще однією безумовною обставиною, яка свідчить про ухилення Відповідача від виконання зобов`язань та необхідністю вжиття заходів забезпечення позову на думку позивача є передання Відповідачем посівів третім особам, тобто здійснено відчуження предмету застави після укладен-ня договору застави 23.10.2019, яке зазначається у поданій ТзОВ «Мирогощанське» апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020.

У зв`язку з цим Позивач вважає, що підстави звернення до суду з новою заявою про забезпе-чення позову є достатньо обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, оскільки попередні заходи забезпечення позову не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Крім того, Позивач зазначив кадастрові номери земельних ділянок, що робить можливим їх ідентифікацію.

Щодо зустрічного забезпечення, то заявник зазначає що жодні збитки Відповідачу не буде завдано у зв`язку з вжиттям вказаних Позивачем заходів забезпечення позову, оскільки майно пере-дано в заставу Позивача.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.11.2020 заяву ТзОВ «Цефей-Еко» про забезпечення позову задоволено частково, заборонено ТзОВ «Поліський стандарт», а також будь-яким іншим третім особам без виключення, від імені та в інтересах ТзОВ «Поліський стандарт» або щодо нього, вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання, без доз-волу та присутності представників ТзОВ «Цефей-Еко» та блокування роботи ТзОВ «Цефей-Еко» у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (посіви) сої площею 600 га, кукурудзи площею 600 га та гарбуза площею 269 га на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловер-івська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, з наступними кадастр- ровими номерами, переліченими в ухвалі.(т.1, арк.матеріалів оскарження 127-147).

Ухвала вмотивована тим, що подані Позивачем докази дають підстави стверджувати, що Відповідачем вчиняються дії що можуть призвести до зникнення майна чи зменшення його за кількістю, а також можуть мати місце обставини за яких предмет застави втратить ознаки неза-вершеного виробництва чи бути вчинені інші дії щодо майна, яке є предметом застави без відома заставодержателя, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви Това-риства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» про забезпечення позову, а саме: заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Поліський стандарт», а також будь-яким іншим тре-тім особам без виключення, від імені та в інтересах ТзОВ «Поліський стандарт» або щодо нього, вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання, без дозволу та присутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» та блокування роботи ТзОВ «Цефей-Еко» у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспорту-вання, зберігання тощо) предмету застави.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду 16.11.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське».

Крім того, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у справі №918/686/20 апеляційну скаргу ТзОВ «Мирогощанське» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 про забезпечення позову задоволено. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарсь-кого суду від 30.07.2020 скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ТзОВ «Цефей-Еко» від 08.07.2020 про забезпечення позову у справі №918/686/20.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядає-ться судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, передбачених ст.137 кодексу. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унемо-жливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюва-них прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ст.136 ГПК України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернен-ня із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`яз-ковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить немож-ливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпе-чення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відпові-дачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забез-печення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. (ст.137 ГПК України).

Положеннями ч.3 ст.137 ГПК України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позива-чем вимогами.(ч.4 ст.137 ГПК України).

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, за-явник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджу-ють порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність та-кої загрози.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів дійшла висновку, що умовою застосуван-ня заходів забезпечення позову є адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується, яка визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник (визнати недійсними правочини), із забороною відповідачам вчиняти певні дії.

За приписами ст.140 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господар-ський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття від-повідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підго-товчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укла-дення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, виз-начається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відпо-відності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтере-су), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення госпо-дарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призво-дитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Тобто, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечен-ня збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спро-можний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущен-ня господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

З висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2018 у справі №916/2786/ 17, та положень ст.ст.136, 137 ГПК України, вбачається, що під час вирішення питання про необ-хідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст.137 ГПК України).

Судовий розсуд це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правови-ми актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесу-альної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в пра-вових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верхо-венства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При цьому, судова колегія зазначає, що підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту пору-шених прав.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову у даній справі, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, є про звернення стягнення на предмет застави: зерно озимої пшениці у кількості 620 тон; зерно озимого ріпаку у кількості 15 тон; незавершене виробництво (посіви) сої площею 600 га, кукурудзи площею 60 га та гарбуза площею 269 га на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сіль-ська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, та зібране із цих земельних ділянок зерно, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ТзОВ «Цефей-Еко» за залишковою балансовою вартістю предмету застави 9 607 879 грн 88 коп. в рахунок погашення заборгованості ТзОВ «Поліський стандарт» перед ТзОВ «Цефей-Еко» за дого-ворами поворотної фінансової допомоги №17/06/26-ПФД-1 від 26.06.2017, №18/03/21-ПФД від 21.03.2018, №18/04/02-ПФД від 02.04.2018, №18/05-17-ПФД від 17.05.2018, №19/01/28-ПФД від 28.01.2019, в сумі 25 730 183 грн 76 коп.

З матеріалів оскарження вбачається, що спір, на думку Позивача, виник через невиконання Відповідачем у встановлений строк своїх зобов`язань забезпечених заставою, що зумовило набут-тя ТзОВ «Цефей-Еко» права звернути стягнення на предмет застави шляхом визнання права влас-ності на нього.

Як вбачається з заяви ТзОВ «Цефей-Еко» про забезпечення позову загальний розмір забор-гованості ТзОВ «Поліський стандарт» по укладених з ТзОВ «Голденкерн» договорах позики стано-вить 25 730 183 грн 76 коп.

В забезпечення виконання зобов`язань за договорами позики, 23.10.2019 між ТОВ «Голден-керн» та ТзОВ «Поліський стандарт» укладено договір застави незавершеного виробництва.(т.1, арк.матеріалів оскарження 49-54).

16.12.2019 ТзОВ «Голденкерн»-первісний кредитор та ТзОВ «Цефей-Еко»-новий кредитор укладено договір №16/12/2019-Г про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого Первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги до ТзОВ «Поліський стандарт», що належить Первісному кредиторові, і стає Новим кредитором за наступними догово-рами, укладеними між Первісним кредитором та Боржником, а саме: - договір поворотної фінан-сової допомоги №17/06/26-ПФД-1 від 26.06.2017 на суму 2987600 грн; - договір поворотної фінан-сової допомоги №18/03/21-ПФД від 21.03.2018 на суму 3000000 грн; - договір поворотної фінан-сової допомоги №18/04/02-ПФД від 02.08.2018 на суму 8000000 грн; - договір поворотної фінанси-вої допомоги №18/05-17-ПФД від 17.05.2018 на суму 4971615 грн; - договір поворотної фінансової допомоги №19/01/28-ПФД від 28.01.2019 на суму 3 000 000 грн.; договір №01/12/17 від 01 грудня 2017 року на суму 85 000,00 грн. (вісімдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок); - договір №17/06/07-0 від 07.06.2017 на суму 100 843 грн. 98 коп.; - договір №19/10/01-О-ПС від 01.10.2019 на суму 25000 грн; - договір «за товари» на суму 1 702 476 грн. 37 коп.(т.1, арк.матеріалів оскарження 55-60).

За умовами цього Договору від Первісного кредитора переходять до Нового кредитора усі права та обов`язки Первісного кредитора, що виникли з Основних договорів, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного Договору, включаючи, але не обмежуючись: 23 872 535 грн. 35 коп. основного боргу, а також право на стягнення пені, 3% річних, інфляційних витрат та будь-яких інших штрафних санкцій, пов`язаних з виконанням Основних договорів платежів, які виникли та виникатимуть за весь час прострочення. За цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов-язань за Основними договорами.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №66731901 від 07.07.2020 за ТзОВ «Цефей-Еко» 07.07.2020 зареєстровано обтяження №27920041 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, об`єкт обтяження незавершене виробництво (озима пшениця), площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак), площею 171,0 га; незавершене виробництво (під`ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив), площею 1469,0 га, місцезнаходження: Рівненська область, Корець-кий район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада. (т.1, арк.мате-ріалів оскарження 61).

Колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини не заперечуються сторонами, а також встановлені у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у справі №918/686/20.

Досліджуючи обставини спору, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність вчинення Відповідачем дій спрямованих на припинення прав на земельні ділянки, в тому числі на земельні ділянки на яких знаходиться предмет застави та ухилення від виконання зобов`язання забезпечених заставою, в разі задоволення позову ТзОВ «Цефей-Еко» про звернення стягнення на предмет застави зерно озимої пшениці у кількості 620 тон; зерно озимого ріпаку у кількості 15 тон; незавершене виробництво (посіви) сої площею 600 га, кукурудзи пло-щею 60 га та гарбуза площею 269 га на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, та зібране із цих земельних ділянок зерно, шляхом визнання права власності на зазначене майно, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду так як на момент виконання рішення взагалі може бути відсутній предмет, на який рішенням суду визнано право власності, що може призвести до запо-діяння матеріальної шкоди законним володільцям, а відтак і повторного порушення цивільних прав та законних інтересів Позивача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування такого заходу забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів Відповідача чи інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Однак, на підставі п.1.4 Договору від 30.09.2019 на вирощування та поставку посівів сільсь-когосподарських культур, укладеного ТзОВ «Мирогощанське» та ТзОВ «Поліський стандарт», Додатку 1 до Договору, станом на 30.06.2020 ТзОВ «Мирогощанське» набуло права власності на незавершене виробництво посіви сільськогосподарських культур на земельних ділянках площею 1938 (одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім) га, що складається з полів які знаходяться у Рівненсь-кій області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежи-рицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сіль-ська рада, а саме: соя на площі 582 га; кукурудза на площі 335 га; соняшник на площі 44 га; ози-мий ріпак на площі 134 га; озима пшениця на площі 451 га; просо на площі 98 га; ярий ячмінь на площі 20 га; гарбузи на площі 274 га.(т.1, арк.матеріалів оскарження 164-167, 168. 169).

На виконання вказаного Договору апелянт набув право власності на посіви загальною вар-тістю 21 959 215 грн. та актами актів приймання-передачі посівів за період з квітня по червень 2020 року отримав посіви у власність.

Згідно п.1.2 Договору від 30.09.2019 ТзОВ «Мирогощанське» після прийняття посівів сільсь-когосподарських культур (незавершеного виробництва) за необхідності самостійно здійснює робо-ти та несе витрати пов`язані із процесом вирощування набутого у власність незавершеного вироб-ництва та збору врожаю вирощеної сільськогосподарської продукції.

При цьому, відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його від-чужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухо-мого майна (далі Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросо-вісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Реєстрацію обтяження за Договором застави здійснено 07.07.2020, в свою чергу ТзОВ «Мирогощанське» набуло право власності на незавершене виробництво на підставі Договору від 30.09.2019 на вирощування та поставку посівів сільськогосподарських культур за актами передачі станом на 30.06.2020.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяжен-ня, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Матеріали оскарження не містять доказів, а Позивач не довів того, що він дотримався вка-заних вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та зареєстрував в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Вка-зані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

Колегія суддів також встановила, що 27.11.2019 ТзОВ «Поліський Стандарт»-боржник, ТзОВ «Голденкерн»-первісний кредитор та ТзОВ «Мирогощанське»-новий кредитор) уклали дого-вір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає в повному обся-зі, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника-ТзОВ «Поліський стандарт», що виникла у боржника перед первісним кредитором на підставі укладених Договорів поворотної фінансової допомоги (Основні договори), а саме: - договір поворотної фінансової допомоги (Пози-ки) №17/06/26-ПФД-1 від 26.06.2017 на суму 2 987 600 грн.; - договір поворотної фінансової допо-моги (Позики) №18/03/21-ПФД від 21.03.2018 на суму 3 000 000 грн.; - договір поворотної фінан-сової допомоги (Позики) №18/04/02-ПФД від 02.04.2018 на суму 8 000 000 грн.; - договір поворот-ної фінансової допомоги (Позики) №18/05-17-ПФД від 17.05.2018 на суму 4 971 615 грн; - договір поворотної фінансової допомоги (Позики) №19/01/28-ПФД від 28.01.2019 на суму 3 000 000 грн.

За умовами цього Договору Новий кредитор з моменту підписання цього Договору одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`я-зань згідно Договорів поворотної фінансової допомоги, права вимоги за якими відступаються, включно з сумою основного боргу, включаючи, але не обмежуючись 21 959 215 грн основного боргу, неустойки, інфляційних витрат, 3% річних.

Натомість, оскаржуваною ухвалою заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Поліський стандарт», а також будь-яким іншим третім особам без виключення, від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліський стандарт» або щодо нього, вчи-няти будь-які дії направлені на перешкоджання, без дозволу та присутності представників Това-риства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» та блокування роботи ТзОВ «Цефей-Еко» у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (посіви) сої площею 600 га, кукурудзи площею 600 га та гарбуза площею 269 га на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТзОВ «Поліський стандарт» та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловер-тівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, з кадастровими номе-рами згідно переліку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вжитими заходами надано пра-во лише ТзОВ «Цефей-Еко» вчиняти дії спрямовані на одержання у володіння вищезазначеного предмету застави, а саме проводити його збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо.

Правом власності, відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.(ч.1 ст.316 ЦК України).

В силу ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не супе-речать закону.

При цьому, ТзОВ «Мирогощанське» згідно п.1.4 Договору від 30.09.2019, на підставі підпи-саних сторонами Договору актів приймання-передачі посівів за період з квітня по червень 2020 року та Додаткової угоди від 01.06.2020, набуло право власності на посіви загальною вартістю 21959215 грн., а оскаржувана ухвала суду першої інстанції безпосередньо стосується прав та обов`язків ТзОВ «Мирогощанське», оскільки вжитті судом заходи забезпечення позову перешкод-жають апелянту реалізовувати правомочності власника незавершеного виробництва, яким є Апе-лянт станом на дату винесення оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів відхиляє посилання Позивача у відзиві на недійсність Договору від 30.09. 2019 на вирощування та поставку посівів сільськогосподарських культур у зв`язку з відсутністю повноважень виконавчого директора ТзОВ «Поліський стандарт» Власюка В.В. на підписання да-ного договору, оскільки стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що пород-жує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Станом на дату винесення оскаржуваної ухвали договір від 30.09.2019 на вирощування та поставку посівів сільськогосподарських культур чинний, а в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не вправі давати йому оцінку на предмет дійсності.

Відповідно до положень п.4 ч.3 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.11.2020 про забезпечення позову у справі №918/686/20 вирішено питан-ня про права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське», яке не було залучене до участі у справі, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів також зауважує, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарсь-кого суду 16.11.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-Товариство з обмеженою відповідальністю «Миро-гощанське» та встановлено апелянту статус особи, на права або обов`язки якої, рішення у справі може вплинути.

Оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було врахо-вано права та інтереси ТзОВ «Мирогощанське», наявність яких встановлено ухвалою суду апеля-ційної інстанції від 16.11.2020, колегія суддів вважає, що вжиті заходи забезпечення позову пору-шують принцип співмірності відношення негативних наслідків від вжиття таких заходів для забез-печення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів.

Відтак, з мотивів, зазначених вище, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність за-яви про вжиття заходів забезпечення позову та обґрунтованість апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції від 05.11.2020 належить скасувати.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеля-ційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через не-повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції уста-новленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених у ухвалі, що призвело до ухвалення незаконного судово-го рішення.

Крім того, на підставі статті 129 ГПК України з огляду на задоволення апеляційної скарги з ТзОВ «Цефей-Еко» на користь ТзОВ «Мирогощанське» належить стягнути 2 102 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284, 287 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.11.2020 у справі №918/686/20 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.11.2020 у справі №918/686/20 ска-сувати. Прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» про забезпечення позову у справі №918/686/20.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» (11772, Житомирсь-ка обл., Новоград-Волинський р-н, с.Броники, вул.Шосейна, буд.5-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське» (35623, Рівненська обл., Дубенський р-н., с.Мирогоща Перша, вул.Загребля, 10, ) 2 102 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховно-го Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

6. Матеріали справи №918/686/20 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.