ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. Справа№ 910/383/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінджек»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020

у справі № 910/383/20 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінджек»

до Київської міської ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Житлово-будівельний кооператив «Автомат-1»;

2. Житлово-будівельний кооператив «Квазар-4»

про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування рішення

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінджек» (далі - ТОВ «Фінджек», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі також - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправними рішення Київської міської ради, вчинені по відношенню до ТОВ «Фінджек» при прийнятті рішення № 248/7821 від 14.11.2019 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2018, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва»;

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради №248/7821 від 14.11.2019 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2018, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства України та умов договору оренди, оскільки в останньому наведений вичерпний перелік обставин, за яких можливе його розірвання в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, однак, відповідачем жодна з наведених обставин не підтверджена, зокрема, не доведено факту використання земельної ділянки не за цільовим призначенням або способами, що суперечать екологічним вимогам, а також не підтверджено систематичну несплату орендної плати та порушення встановлених строків завершення забудови.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем подано заяву про зміну предмета позову, в якій останній просив суд:

- залучити Виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) в якості співвідповідача;

- зобов`язати Виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) поновити реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 0,3305 га (кадастровий номер :66:079:0038) від 30.01.2008 № 66-6-00448, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек»;

- визнати протиправними дії Київської міської ради, вчинені по відношенню до ТОВ «Фінджек» при прийнятті рішення № 248/7821 від 14.11.2019 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2018, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва»;

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради №248/7821 від 14.11.2019 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки №66-6-00448 від 30.01.2018, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/383/20 від 10.03.2020 заяву позивача про зміну предмету позову не прийнято до розгляду в частині залучення Виконавчого органу Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) в якості співвідповідача та в частині зобов`язання Виконавчого органу Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) поновити реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 0,3305 га (кадастровий номер :66:079:0038) від 30.01.2008 № 66-6-00448, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінджек»; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Житлово-будівельний кооператив «Автомат-1» (далі - ЖБК «Автомат-1», третя особа-1) та Житлово-будівельний кооператив «Квазар-4» (далі - ЖБК «Квазар-4», третя особа-2).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі №910/383/20 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що позивач був обізнаний з умовами договору оренди в частині існування у нього обов`язку закінчити забудову земельної ділянки не пізніше, ніж строк встановлений проектною документацією на будівництво та з відповідними наслідками незакінчення такої забудови у вигляді можливості орендодавця в односторонньому порядку відмовитися від договору; позивачем порушено вимоги п. 8.4. договору оренди земельної ділянки в частині строків завершення забудови земельної ділянки, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання протиправними дій Київської міської ради та визнання недійсним рішення Київської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.01.2008 за № 6-66-00448.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «Фінджек» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказував на те, що судом не було взято до уваги та не досліджено висновок Управління правового забезпечення діяльності Київської міської ради від 22.02.2019 № 09/230-308 до проекту спірного рішення відповідача, в якому зазначено про його безпідставність; судом не надано жодної правової оцінки відносно неправдивої інформації наданої відповідачем щодо того, що цей висновок було відхилено профільною постійною комісією; судом встановлено той факт, що в 2016 році земельна ділянка не використовувалася позивачем, проте не враховано, що договір було поновлено в судовому порядку лише в 2017 році; відповідачем не доведено, що станом на дату прийняття спірного рішення Київська міська рада мала документальне підтвердження факту відсутності забудови на цю дату, а єдиний документ, на який посилався відповідач - акт обстеження земельної ділянки № 16-0327-04 від 17.02.2016, який було підготовлено в період, коли фактично строк користування земельної ділянки за договором сплинув, а питання про поновлення договору оренди було передано на судовий розгляд; судом не було досліджено питання численних спроб відповідача в односторонньому порядку розірвати договір оренди та тиск на позивача; судом проігноровано відомості, викладені у стенограмі засідання Київської міської ради від 14.11.2019, під час якого неодноразово наголошувалося на тому, що відповідач сам не допустить можливості позивачеві виконати умови договору оренди щодо забудови земельної ділянки.

Апелянт також наголошував на тому, що ним не було порушено періоди тривалості будівництва, розраховані відповідно до розділу 14 Тому 6 "Проекту житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком по вул. Райдужна у Дніпровському районі міста Києва», і як наслідок положення договору оренди; відповідно до правової позиції Верховного Суду в аналогічних спорах граничний строк будівництва має бути передбачений чітко, проте у даній справі судом не встановлено граничного строку забудови земельної ділянки, а лише зазначено в оскаржуваному рішенні про тривалість будівництва (початок будівельних робіт - завершення будівництва); висновок суду про те, що позивач не був позбавлений права в установленому порядку звернутися до Київської міської ради як орендодавця з пропозицією продовжити строки здійснення забудови спірної земельної ділянки, на думку апелянта, є необґрунтованими з огляду на відсутність порушення позивачем умов договору оренди та вчинення ним дій щодо підготовки до будівництва; за наведених обставин у відповідача були відсутні підстави для одностороннього розірвання договору оренди і прийняття спірного рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінджек» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі №910/383/20, призначено до розгляду на 07.10.2020, встановлено Київській міській раді, ЖБК «Автомат-1» та ЖБК «Квазар-4» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Треті особи скористалися правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, треті особи вказували на те, що станом на дату прийняття відповідачем спірного рішення обов`язок, встановлений п. 8.4 договору, позивач виконаний не був - забудова земельної ділянки не була звершена, що визнано усіма учасниками справи, а відтак, відповідач згідно умов договору мав право на його розірвання; з огляду на приписи ст. 614 Цивільного кодексу України саме позивач зобов`язаний був довести відсутність своєї вини у порушенні взятого на себе зобов`язання, однак, останнім не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

06.10.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з наявними в уповноваженого на ведення даної справи представника скаржника підстав для самоізоляції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 розгляд апеляційної скарги ТОВ «Фінджек» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі №910/383/20 відкладено на 28.10.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у розгляді справи №910/383/20 оголошено перерву до 11.11.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4290/20 від 09.11.2020 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза М.Г., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/383/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 09.11.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Фінджек» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі №910/383/20, призначену на 11.11.2020, прийнято до провадження наступним складом суду: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Агрикова О.В., Козир Т.П., відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 розгляд апеляційної скарги ТОВ «Фінджек» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі №910/383/20 відкладено на 25.11.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4964/20 від 25.11.2020 у зв`язку перебуванням судді Козир Т.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/383/20.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020 апеляційну скаргу у справі №910/383/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Фінджек» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі №910/383/20, призначену на 25.11.2020, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

23.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби зовнішньої розвідки України.

25.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про відвід судді Козир Т.П., від підтримання якої представник позивача в судовому засіданні відмовився у зв`язку зі зміною складу колегії суддів станом на 25.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 оголошено у розгляді справи №910/383/20 перерву на 16.12.2020.

Судове засідання 16.12.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Мальченко А.О. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 розгляд апеляційної скарги призначено на 20.01.2021.

20.01.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з наявними в уповноваженого на ведення даної справи представника скаржника підстав для самоізоляції.

У судове засідання позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 -IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів враховує, що розгляд справи по суті в суді апеляційної інстанції розпочався в судовому засіданні 28.10.2020 та неодноразово відкладався, при цьому, у попередніх судових засіданнях представником апелянта були надані пояснення щодо вимог апеляційної скарги та викладено свою правову позицію щодо доводів інших учасників справи та заявленого ним клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби зовнішньої розвідки України.

Разом з тим, у разі необхідності подати додаткові пояснення та доповнення до апеляційної скарги позивач не був позбавлений можливості вчинити відповідні процесуальні дії шляхом направлення до суду відповідних письмових пояснень та клопотань.

Розглянувши подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представників відповідача та третіх осіб, обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи повторну неявку позивача у судове засідання, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, а також те, що розгляд справи з вказаних у поданому клопотанні причин вже відкладався, а наявні в матеріалах справи докази є достатніми для вирішення спору у даній справі без заслуховування його пояснень, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила відмовити у задоволенні вказаного клопотання позивача та здійснити розгляд скарги за його відсутності.

Поставивши на обговорення заявлене позивачем клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби зовнішньої розвідки України, проти якого представники відповідача та третіх осіб заперечували, колегія суддів, порадившись, ухвалила в його задоволенні відмовити з огляду на наступне.

В обґрунтування поданого клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, останній посилався на те, що ТОВ «Фінджек» має намір передати Службі зовнішньої розвідки України права на проектну документацію щодо будівництва житлового комплексу на земельній ділянці з кадастровим номером :66:079:0038, і саме Службі зовнішньої розвідки України в подальшому будуть належати майнові авторські права на об`єкт будівництва.

При цьому, позивач посилався на лист вих. №02-11/20 від 16.11.2020, в якому ТОВ «Фінджек» запропонувало Службі зовнішньої розвідки України розглянути можливість прийняти на свій баланс як благодійний внесок пакет узгодженої проектної документації з подальшим укладенням договору про передачу майнових авторських прав, а також лист-відповідь вих. №16/1449/ПБ від 20.11.2020, в якому вказана Служба повідомила про намір прийняти запропоновану благодійну допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Згідно з ч. 3 ст. 50 ГПК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Разом з тим, позивач, порушуючи перед судом апеляційної інстанції клопотання про залучення третьої особи, не довів, що оскаржуване у справі рішення може вплинути на права та обов`язки Служби зовнішньої розвідки України, оскільки остання на час його ухвалення не мала жодних правовідносин з позивачем щодо спірного об`єкту будівництва на вказаній земельній ділянці, а рішення відповідача, яке є предметом спору у даній справі, жодним чином не стосувалося вказаної особи.

У судовому засіданні представники відповідачів проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

20.01.2021 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 14.06.2007 Київською міською радою прийнято рішення № 851/1512 «Про передачу ТОВ «Фінджек» земельної ділянки для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва», яким вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва, а також передати ТОВ «Фінджек», за умови виконання пункту 3 цього рішення, у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,33 га для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (а.с. 37-38, т. 1).

На виконання вказаного рішення 30.01.2008 між Київською міською радою (у тексті договору - орендодавець) та ТОВ «Фінджек» (у тексті договору - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 66-6-00448 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору об`єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - вул. Райдужна у Дніпровському районі м. Києва;

- розмір - 0,3305 га;

- цільове призначення - для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком;

- кадастровий номер - :66:079:0038.

Відповідно до п. 3.1 договору його укладено на 5 (п`ять) років, тобто до 30.01.2013.

Згідно з п. 6.1 договору передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об`єкта оренди в день державної реєстрації цього договору.

За актом приймання-передачі від 30.01.2008 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Райдужна у Дніпровському районі м. Києва, загальною площею 0,3305 га, кадастровий номер - :66:079:0038.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 у справі №910/12404/16 в позові ТОВ «Фінджек» до Київської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2008 поновленим та викладення договору в новій редакції відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги, а саме, визнано укладеним договір про поновлення договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2008 на 5 (п`ять) років та викладено договір оренди земельної ділянки №66-6-00448 від 30.01.2008 в новій редакції, яка наведена у даній постанові суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 у справі № 910/12404/16 змінено, а саме, визнано укладеним договір про поновлення договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2008 на 5 (п`ять) років на тих самих умовах. У даній постанові суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимог про викладення договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2008 в новій редакції.

14.11.2019 Київською міською радою прийнято рішення № 248/7821 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2008, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва» (а.с. 21-22, т. 1), відповідно до якого вирішено:

1. Розірвати в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки площею 0,3305 га (кадастровий номер :66:079:0038) від 30.01.2008 № 66-6-00448, укладений між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва на підставі п. 34 рішення Київської міської ради від 27.11.2003 № 236/1111 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею».

2. Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації):

2.1 Вчинити організаційно-правові дії щодо зняття з реєстрації договору оренди земельної ділянки, визначеної пунктом 1 цього рішення.

2.2. Проінформувати ТОВ «Фінджек» про прийняття цього рішення у семиденний строк з моменту набрання ним чинності.

3. Офіційно оприлюднити це рішення у спосіб, визначений чинним законодавством України.

4. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування.

Посилаючись на те, що вказане рішення прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України та умов договору, за відсутності правових підстав для розірвання договору орендодавцем в односторонньому порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправними дій Київської міської ради, вчинених по відношенню до ТОВ «Фінджек» при прийнятті рішення № 248/7821 від 14.11.2019, а також визнання незаконним та скасування вказаного рішення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апелянта вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цією ж статтею визначено і орієнтовний перелік способів захисту, зокрема, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, особа, законний інтерес або право якої порушено внаслідок прийняття рішення органом місцевого самоврядування, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено вищевказаною нормою матеріального права.

Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пункт 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлює, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення рішенням органу місцевого самоврядування прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з оспорюванного рішення, при його прийнятті Київська міська рада керувалась статтями 9, 83, 93, 95, 96, 141 Земельного кодексу України, ст. 651 ЦК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 31 Закону України «Про оренду землі», п.п. 8.4, 11.4-11.6 договору оренди земельної ділянки від 30.01.2008 №66-6-00448, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва, враховуючи невиконання позивачем обов`язку завершити забудову земельної ділянки площею 0,3305 га на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва у строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, та використання вказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що являють собою дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати (змінюватися, припинятися) безпосередньо з актів органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору колегія судді зазначає, що такий за своєю правовою природою є договором оренди (найму), за яким, відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762 ЦК України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами та договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Виходячи зі змісту ст. 93 ЗК України, ст.ст. 762, 792 ЦК України, статей 13 та 21 Закону України «Про оренду землі» правовідносини щодо оренди земельної ділянки передбачають передачу орендарю земельної ділянки у володіння та користування на певний строк для її використання відповідно до умов договору та положень земельного законодавства.

В силу ст.ст. 177, 181, 373, 374 ЦК України земельна ділянка (як індивідуалізований об`єкт, що має ознаки у вигляді кадастрового номеру, площі, меж) є об`єктом права власності територіальної громади, а правомочності щодо володіння та користування орендованою земельною ділянкою, як і правомочність розпорядження, є складовими права власності територіальної громади щодо земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що територіальні громади є учасниками цивільних відносин, діючи у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, набуваючи та здійснюючи цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (статті 169 та 172 ЦК України).

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано главою 53 ЦК України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено також главою 20 ГК України.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором, а частиною 3 цієї норми визначено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частиною 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами 3, 4 статті 31 та частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним нормативним актом, що регулює саме правовідносини щодо договорів оренди землі, встановлені аналогічні положення про те, що зміна та розірвання договорів оренди землі допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку. Зміна та розірвання договорів оренди землі саме в односторонньому порядку допускаються лише, якщо це прямо передбачено відповідним законом або договором.

Отже, наведені норми законодавства не забороняють сторонам договору оренди земельної ділянки передбачити випадки його розірвання в односторонньому порядку шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, що оформляється прийняттям рішення у встановленому порядку.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.04.2018 у справі №910/8011/17, від 04.02.2020 у справі № 915/47/17, від 17.09.2019 у справі №910/1168/19.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статей 525, 526, 629 ЦК України і статті 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 12.2 договору, у разі невиконання орендарем його умов та обов`язків, передбачених законодавством України, договір може бути достроково розірваний.

Відповідно до п. 11.5 договору договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків визначених у пунктах 5.1 та 8.4 цього договору.

За умовами п. 11.4 договору останній може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з ГК України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично не сплачує орендну плату (протягом півроку), порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 цього договору, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

Отже, при укладенні договору сторони погодили можливість його розірвання в односторонньому порядку, що не суперечить ст. 651 ЦК України та ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

При цьому, пунктом 11.6 договору визначено, що розірвання цього договору не потребує укладення додаткової угоди. Договір вважається розірваним з моменту прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

Так, за умовами договору, однією з підстав для його розірвання в односторонньому порядку за ініціативою відповідача сторонами визначено порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 договору.

Відповідно до п. 8.4 договору орендар зобов`язаний завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Державним підприємством «Укрдержбудекспертиза» було підготовлено позитивний експертний звіт за №00-0032/1-12/ЦБ щодо розгляду проектної документації проекту «Будівництво житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва».

За результатами розгляду проектної документації та внесення до неї змін згідно зауважень та пропозицій, зазначена проектна документація рекомендована до затвердження в установленому порядку з такими основними показниками:

характер будівництва - нове будівництво,

площа ділянки - 0,3305 га,

площа забудови - 735,0 кв. м,

тривалість будівництва - 21 місяць.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається відповідними інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

17.08.2012 у зв`язку із отриманням позитивного висновку щодо проектної документації, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві позивачеві надано дозвіл на виконання будівельних робіт № КВ 7 (а.с. 152, т. 1).

З огляду на те, що проектною документацією рекомендовано тривалість будівництва - 21 місяць, а пунктом 8.4 договору передбачено, що орендар зобов`язаний завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач повинен був здійснити забудову земельної ділянки у строк до 17.05.2014.

Однак, матеріали справи не містять, а позивачем ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не було надано жодного доказу на підтвердження того, що з моменту отримання дозволу на виконання будівельних робіт у 2012 році до теперішнього часу ним вчинено дії щодо початку виконання будівельних робіт.

При цьому, судом першої інстанції взято до уваги наданий відповідачем Акт обстеження земельної ділянки №16-0327-04 17.02.2016, складений Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 63-64, т. 1).

Так, згідно зі ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Відповідно до ст. 189 ЗК України, ст. 20 Закону України «Про охорону земель» самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Згідно з Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент), що затверджений рішенням Київської міської ради № 182/382 від 19.12.2002 (далі - Положення) Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).

Відповідно до п. 2.2. Положення основним завданням Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою, а також координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель у межах функцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням Київської міської ради № 16/890 від 25.09.2003 затверджено Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Києві (далі - Порядок № 16/890).

Згідно з п. 3.1 Порядку № 16/890 Головне управління (нині Департамент) при здійсненні самоврядного контролю за використанням і охороною земель у місті Києві відповідно до покладених на нього завдань проводить обстеження земельних ділянок щодо їх використання землекористувачами та складає відповідні акти обстеження земельних ділянок для розгляду Київською міською радою питань про поновлення договорів оренди земельних ділянок.

Як встановлено судом першої інстанції, 17.02.2016 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Райдужна (кадастровий номер :66:079:0038) у Дніпровському районі м. Києва, за результатами якого складено Акт обстеження земельної ділянки №16-0327-04, з якого вбачається, що на земельній ділянці ростуть зелені насадження та розміщені два спортивних майданчика; земельна ділянка вільна від будівель та споруд та за призначенням не використовується.

Колегія суддів враховує посилання позивача на те, що вказане обстеження було проведено у період, коли фактично строк користування земельної ділянки закінчився у зв`язку зі спливом строку дії договору, а питання про поновлення останнього було передано на судовий розгляд.

Як було зазначено вище, постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 у справі № 910/12404/16 змінено, а саме, визнано укладеним договір про поновлення договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2008 на 5 (п`ять) років на тих самих умовах.

Разом з тим, з дати ухвалення вказаної постанови та поновлення договору оренди (13.04.2017) до дати прийняття Київською міською радою оспорюваного рішення (14.11.2019) минуло більш як 21 місяць, однак, забудова об`єкту нерухомого майна, в порушення умов договору, позивачем не була здійснена.

Водночас, як правильно зауважив місцевий господарський суд, позивач не був позбавлений права відповідно до п. 11.1 договору у встановленому порядку звернутись до Київської міської ради з пропозицією продовжити строки здійснення забудови земельної ділянки, проте доказів вчинення відповідних дій не надано.

Частинами 1, 2 статті 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В обґрунтування відсутності своєї вини позивач посилається на те, що в період до продовження строку дії договору та звернення до відповідача з приводу поновлення договору оренди земельної ділянки позивачем було організовано проектно-вишукувальні роботи, розроблялася проектна документація на будівництво, вирішувалося питання дозвільної документації та вчинялися інші дії, які є невід`ємними складовими процесу будівництва житлового комплексу та без яких його розпочати було неможливо.

Однак, на переконання колегії суддів, такі доводи правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки позивачем не надано жодного доказу початку будівельних робіт після отримання дозвільної документації, а зазначені обставини не звільняли позивача від обов`язку належним чином виконувати умови договору щодо забудови земельної ділянки.

Посилання апелянта на численні спроби відповідача, зокрема, депутатів Київської міської ради, позбавити ТОВ «Фінджек» права користування земельною ділянкою шляхом внесення (реєстрації) 17.05.2018 та 23.05.2018 проектів рішень про розірвання договору оренди, колегія суддів відхиляє, адже реєстрація вказаних проектів жодним чином не перешкоджала позивачеві здійснювати забудову земельної ділянки.

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин, що перешкоджали розпочати будівництво об`єкта протягом усього часу перебування спірної земельної ділянки у користуванні ТОВ «Фінджек».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наведені позивачем обставини не дають правових підстав вважати, що умови договору оренди щодо строку забудови порушені не з його вини.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 910/10643/18 суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на те, що судове рішення у такій справі було прийняте за інших обставин, встановлених у вказаній справі та за інших поданих сторонами й оцінених доказів. Так, у зазначеній справі судами було встановлено відсутність вини орендаря у невиконанні умови договору щодо своєчасного завершення забудови з огляду на відсутність містобудівної документації, а також прийняття Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю КМДА протиправних рішень, які були скасовані судами в адміністративних справах і які до моменту їх скасування перешкоджали будівництву.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач був обізнаний з умовами договору оренди в частині існування у нього обов`язку закінчити забудову земельної ділянки не пізніше, ніж строк встановлений проектною документацією на будівництво, а також з відповідними наслідками незакінчення такої забудови у вигляді можливості орендодавця в односторонньому порядку відмовитися від договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог п. 8.4. договору оренди земельної ділянки в частині строків завершення забудови земельної ділянки та відповідно наявність у відповідача правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.01.2008 за № 6-66-00448.

Посилання позивача на те, що відповідно до стенограми пленарного засідання Київської міської ради від 14.11.2019 як підстави для прийняття оспорюваного рішення депутатами використовувалися гіпотетичні порушення закону минулими скликаннями Київської міської ради, невдоволення громадян, недопущення фактичної забудови ділянки тощо, але жодним чином не вказувалось про порушення позивачем умов договору, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що підстави для прийняття оспорюваного рішення чітко визначені в ньому, серед яких, як було зазначено вище, невиконання ТОВ «Фінджек» обов`язку завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Враховуючи наведені обставини справи та вимоги законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимим доказами не доведено порушення відповідачем його прав та законних інтересів, на захист яких він звернувся до господарського суду з даним позовом про визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення Київської міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій Київської міської ради та визнання недійсним рішення Київської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.01.2008 за № 6-66-00448, у зв`язку з чим позов ТОВ «Фінджек» є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржника та третіх осіб, викладені в апеляційній скарзі та у відзивах на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі № 910/383/20 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТОВ «Фінджек» має бути залишена без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінджек» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі № 910/383/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі №910/383/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/383/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.01.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова