РІШЕННЯ

11 січня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/595/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", вул. Карпенка, 12 кв. 75, м. Тернопіль, 46018

до відповідача Фізичної особи-підприємця Лемеги Олега Васильовича, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "Дружба сервіс - житло 1", вул. Карпенка, 12, м. Тернопіль, 46018

про стягнення 23 154 грн 63 коп.

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Лемеги Олега Васильовича, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство "Дружба сервіс - житло 1", вул. Карпенка, 12, м. Тернопіль, 46018

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", вул. Карпенка, 12 кв. 75, м. Тернопіль, 46018

про скасування п. 5 рішення загальних зборів ОСББ "Карпенка 12" від 22.10.2017 № 6

за участі представників:

позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом: Чайки С. М. - уповноваженого

відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом: Маньківської О. В. - адвоката

третьої особи: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз`яснення прав та обов`язків, відповідно до ст. 205 ГПК України, не надходило.

Встановив:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", м. Тернопіль, надалі - позивач/ОСББ "Карпенка 12", звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Лемеги Олега Васильовича, м. Тернопіль, надалі - відповідач, про стягнення 23 154 грн 63 коп., з яких: 21 238 грн 39 коп. - борг по несплаті внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території; 1 053 грн 17 коп. - інфляційні втрати та 863 грн 07 коп. - 3% річних. Також, позивач окрім судового збору просив стягнути з відповідача 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 547,50 грн - витрат, пов`язаних з наданням доказів.

Підставою позову визначено невиконання відповідачем за період з 16.02.2018 по 30.09.2020 обов`язку по сплаті передбачених Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території, у розмірі визначеному рішенням загальних зборів ОСББ "Карпенка 12" від 22.10.2017, яке оформлене протоколом №6.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09.09.2020, головуючим суддею для розгляду справи №921/595/20 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.09.2020 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/595/20; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі № 921/595/20 призначено на 14:00 год. 12.10.2020; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду визначені в резолютивній частині ухвали документи, заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

05.10.2020 Фізична особа-підприємець Лемега Олег Васильович, в порядку ст. 180 ГПК України, звернувся до Господарського суду Тернопільської області із зустрічною позовною заявою б/н від 05.10.2020 (вх. №744) до відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", про скасування п. 5 рішення загальних зборів ОСББ "Карпенка 12" від 22.10.2017 № 6.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 12.10.2020 зустрічний позов б/н від 05.10.2020 (вх. №744 від 05.10.2020) Фізичної особи-підприємця Лемеги Олега Васильовича, до відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", про скасування п. 5 рішення загальних зборів ОСББ "Карпенка 12" від 22.10.2017 № 6 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12" до Фізичної особи-підприємця Лемеги Олега Васильовича, про стягнення 23 154 грн 63 коп. заборгованості, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №921/595/20; здійснено перехід від спрощеного позовного провадження у справі №921/595/20 до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; залучено Приватне підприємство "Дружба сервіс - житло 1", вул. Карпенка, 12, м. Тернопіль, 46018 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за первісним позовом на стороні відповідача/за зустрічним позовом на стороні позивача; призначено у справі № 921/595/20 підготовче засідання на 14:00 год. 09.11.2020; зобов`язано позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом у строк до 19.10.2020 надіслати/вручити третій особі копію позовної заяви та долучених до неї документів (докази надіслання - надати суду); зобов`язано відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом у строк до 19.10.2019 надіслати/вручити третій особі копію зустрічної позовної заяви та долучених до неї документів (докази надіслання - надати суду); запропоновано учасникам судового процесу до дати проведення підготовчого засідання подати (надіслати) суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

28.10.2020 позивачем за первісним позовом/відповідачем за зустрічним позовом долучено до матеріалів справи відзив б/н від 26.10.2020 (вх. №7687) на зустрічну позовну заяву, в якому останній виклав свою позицію по суті зустрічного позову.

09.11.2020 відповідачем за первісним позовом/позивачем за зустрічним позовом через відділ діловодства господарського суду долучено до матеріалів справи відповідь на відзив б/н від 09.11.2020 (вх. №8072), згідно з якою останній просив: скасувати рішення загальних зборів ОСББ "Карпенка 12" від 22.10.2017, протокол №6; відмовити у задоволенні позову ОСББ "Карпенка 12" до ФОП Лемеги О.В.

В підготовчому засіданні 09.11.2020 повноважний представник ФОП Лемеги О.В. зазначив, що вказана відповідь на відзив є, зокрема, заявою про збільшення позовних вимог.

В підготовчому засіданні 09.11.2020, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, з метою ознайомлення з поданою позивачем за зустрічним позовом заявою, було оголошено перерву до 14:00 год. 23.11.2020, про що постановлено та занесено до протоколу судового засідання відповідну ухвалу. Присутніх в підготовчому засіданні учасників справи про підготовче засідання 23.11.2020 повідомлено під розписку (в матеріалах справи), третю особу - відповідною ухвалою.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.11.2020 у прийнятті заяви Фізичної особи-підприємця Лемеги Олега Васильовича, викладеної у відповіді на відзив б/н від 09.11.2020 (вх. № 8077), відмовлено; відкладено підготовче засідання на 12:00 год. 02.12.2020; запропоновано учасникам судового процесу до дати проведення підготовчого засідання подати (надіслати) суду заяви з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою суду від 02.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/595/20 до судового розгляду по суті на 09:00 год. 11.12.2020.

В судовому засіданні 11.12.2020, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, суд розпочав розгляд спору по суті, заслухав вступне слово учасників справи та оголосив перерву до 11:00 год. 23.12.2020. Повноважних представників сторін про судове засідання 23.12.2020 повідомлено під розписку (в матеріалах справи), третю особу - відповідною ухвалою.

В судовому засіданні 23.12.2020, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, суд продовжив з`ясування обставини справи, розпочав дослідження доказів та оголосив перерву до 09:00 год. 11.01.2021. Повноважних представників сторін про судове засідання 11.01.2021 повідомлено під розписку (в матеріалах справи); третю особу - відповідною ухвалою.

В судовому засіданні 11.01.2021, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, заслухав заключне слово учасників справи та оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Повноважний представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів письмові докази. Зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" відповідач, як власник нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: вул. Карпенка, 12 /59 м. Тернопіль та, відповідно, співвласник багатоквартирного будинку в якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", зобов`язаний сплачувати внески на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території. В силу приписів чинного законодавства визначення розмірів внесків і платежів співвласників належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку. Розмір внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території, які відповідач зобов`язаний сплачувати визначено у відповідності до рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12" від 22.10.2017, яке оформлене протоколом №6, з врахуванням площі належного відповідачу нежитлового приміщення.

В задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Стверджує, що відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" участь в загальних зборах ОСББ приймають співвласники - власники житлових (нежитлових) приміщень. Станом на 22.10.2017 власником нежитлового приміщення була Тернопільська міська рада. Остання про збори 22.10.2017 була повідомлена належним чином. Ні законом, ні Статутом ОСББ "Карпенка 12" не передбачено обов`язку запрошувати на збори представників, які не є власниками нежитлових/житлових приміщень. ФОП Лемега О.В. нарахування внесків здійснювалось починаючи з 16.02.2018, - дня коли він набув право власності на приміщення. Про встановлений розмір внесків останній був проінформований листами, які додані до матеріалів справи. Нарахування внесків на ПП "Дружба сервіс житло 1" припинені з 16.02.2018,- дня коли Тернопільська міська рада перестала бути власником приміщення. При встановленні розміру внеску нежитловому приміщенню загальні збори ОСББ "Карпенка 12" виходили з того, що в приміщенні знаходиться велика кількість комерційних підприємств, що вже створює навантаження на мережі. Підприємства здійснюють обслуговування населення, що призводить до напливу великої кількості людей, а це вимагає додаткових витрат на обслуговування прибудинкової території. Нарахування здійснюються пропорційно до загальної площі відповідно до затвердженого розміру внеску.

Повноважний представник відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві та посилаючись долучені до матеріалів справи письмові докази. Вважає, що рішення загальних зборів ОСББ від 22.10.2017, яким встановлено розмір внесків на управління та обслуговування будинку № 12 по вулиці Карпенка і прибудинкової території є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням чинного законодавства, оскільки: п. 5 вказаного вище рішення суперечить ч. 1 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"; загальними зборами ОСББ порушено процедуру прийняття рішення, зокрема, щодо повідомлення відповідача про проведення загальних зборів ОСББ та про їх рішення. Окрім того зазначає, що сплату внесків за утримання будинку на рахунок ОСББ здійснює інший користувач приміщення.

Враховуючи усе наведене вище, зустрічний позов просить задовольнити, в задоволенні первісного - відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом/на стороні позивача за зустрічним в судове засідання 11.01.2021 не прибула, причин неприбуття не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Поряд з цим, згідно з поясненнями за № 35 від 21.10.2020 (вх. № 7547 від 23.10.2020) просила проводити розгляд справи без участі її представника. При прийнятті рішення поклалась на думку суду.

Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги те, що предметом первісного позову є стягнення з ФОП Лемеги О В. заборгованості по внесках за управління та обслуговування будинку і прибудинкової території, розмір яких встановлений загальними зборами ОСББ «Карпенка 12», яке оформлене протоколом № 6 від 22.10.2017 та п. 5 якого є предметом зустрічного позову, що вимоги за зустрічним та первісним позовом є взаємопов`язаними, що задоволення зустрічного позову, за умови його обґрунтованості, може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, суд вважає за доцільне перед первісним позовом спочатку надати оцінку і розглянути зустрічний позов.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються зустрічні позовні вимоги та заперечення учасників справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного:

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" № 2866-III від 29.11.2001, з наступними змінами (надалі - Закон №2866-ІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №2866-ІІІ об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Ст. 4 Закону №2866-ІІІ визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

05.05.2016, згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за ініціативою співвласників багатоквартирного будинку №12 по вулиці Карпенка в м. Тернополі, було створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12" (надалі - ОСББ), ідентифікаційний код 40464465.

Ч. 1 ст. 1 Закону №2866-ІІІ та п. 5. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" № 417-VIII від 14.05.2015, з наступними змінами (надалі - Закон № 417-VIII), предметом регулювання якого є, зокрема, відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку, визначено, що власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку є співвласником багатоквартирного будинку.

Згідно з ст. 14 Закону №2866-ІІІ співвласник має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання.

Відповідно до ст. 10 Закону №2866-ІІІ вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Ч. 12 вказаної статті визначено, що кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Відповідно до ч. 13 цієї ж статті статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.

Ч. ч. 14-16 ст. 10 Закону визначено наступні положення щодо порядку голосування та прийняття рішень на загальних зборах співвласників:

- рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників;

- якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими;

- рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

П.п. 5-8 Статуту ОСББ встановлено, що загальні збори скликаються і проводяться правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Правління (ініціативна група) не менш ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів вручає кожному співвласнику під розписку або направляє рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в будинку письмове повідомлення про проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. У загальних зборах мають право брати участь усі співвласники. Інтереси співвласника, який особисто не бере участі у зборах, може на підставі договору або закону представляти його представник, який у такому разі має право голосувати від імені такого співвласника. Кожний співвласник (його представник) під час голосування має один голос незалежно від площі квартири або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Рішення на загальних зборах приймається шляхом відкритого поіменного голосування. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їхні представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників; рішення про визначення користування спільним майном прро передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт будинку або зведення господарських споруд вважаються прийнятими, якщо за відповідне рішення проголосували співвласники (їх представники), які разом мають не менш як дві третини від загальної кількості голосів співвласників; з інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників. Рішення загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом кожного, хто голосував, із зазначенням результату його голосування ("за" чи "проти"). Загальні збори можуть встановлювати інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них.

ОСОБА_1 , згідно з відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 200264494), з 16.02.2018 на праві власності належить нежитлове приміщення загальною площею 112,5 кв.м за адресою: вул. Карпенка, буд. 12, приміщення 59, м. Тернопіль, де створено ОСББ "Карпена 12".

Отже, ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 з 16.02.2018.

Предметом зустрічного позову у даній справі є рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку, яке оформлене протоколом №6 від 22.10.2017, а саме п. 5 останнього, яким з 01.01.2018 затверджено розмір внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території - 3,70 грн з кв.м.; для квартири 117 - 2,00 грн; для нежитлового приміщення - 6,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, ФОП Лемега О.В. вказує, зокрема, на порушення процедури повідомлення про проведення загальних зборів ОСББ та їх рішення. Зокрема, звертає увагу суду, що станом на 01.01.2017 власником нежитлового приміщення № 59 по вул. Карпенка, 12 у м. Тернополі була Тернопільська міська рада. 01.03.2012 між Тернопільською міською радою та ПП "Дружба сервіс-житло 1" укладено договір позички № 22-Ж, за умовами якого останнє взяло на себе зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг. 03.01.2017 між ОСББ "Карпенка 12" та ПП "Дружба сервіс-житло 1" укладено договір № 118 про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території, який останнім виконується належним чином. Стверджує, що з 22.10.2017 на адресу нежитлового приміщення жодних повідомлень про проведення зборів ОСББ та про їх рішення не надходило. Таким чином, вважає, що ОСББ порушено норми ст. 382 ЦК України та вимоги власного статуту.

З наявних в матеріалах справи документів (Договору позички (безоплатного користування) майна комунальної власності №22-Ж від 01.03.2012) вбачається, що станом на день проведення зборів ОСББ власником нежитлового приміщення № 59 по вул. Карпенка, 12 у м. Тернополі була Тернопільська міська рада. Наявний в матеріалах справи лист за вих. № 60 від 05.10.2017 свідчить про те, що міська рада була повідомлена про час, дату та місце проведення загальних зборів співвласників ОСББ Карпенка 12", про що свідчить відповідна відмітка на даному листі. Щодо інформації Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, наведеної у листі за № 436/9-у від 09.10.2020, про не надходження у період з 01.10.2017 по 12.02.2018 повідомлень від ОСББ "Карпенка 12" про час та місце проведення загальних зборів ОСББ, суд відзначає, що управління не було, в розумінні наведених вище норм закону, власником/співвласником нежитлового приміщення по вул. Карпенка 12 у м. Тернополі, було/є виконавчим органом Тернопільської міської ради, нею утворене, їй підзвітне і підконтрольне, підпорядковане виконавчому комітету та міському голові, основним завданням управління було/є: управління майном, що належить до комунальної власності Тернопільської міської територіальної громади.

Відтак, в силу приписів наведеного вище спеціального закону та Статуту, ОСББ про час, дату та місце проведення загальних зборів ОСББ було повідомлено належну особу (Тернопільську міську раду) та належним чином (під розписку), зокрема з огляду і на те, що нежитлове приміщення № 59 по вул. Карпенка, 12 у Тернополі на той час перебувало у тимчасовому користуванні Приватного підприємства "Дружба житло-сервіс 1".

Окрім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин щодо не повідомлення власників квартир у багатоквартирному будинку по вул. Карпенка, 12 у м. Тернополі про проведення загальних зборів.

Щодо посилань в судовому засіданні представника ФОП Лемеги О. В. на порушення процедури повідомлення усіх співвласників про проведення зборів ОСББ та про прийняте за їх наслідками рішення; порушення процедури прийняття рішення; не відображення у протоколі реальних результатів голосування на зборах та порядок їх проведення тощо, то вони судом до уваги не беруться, оскільки згідно з ухвалою від 23.11.2020 викладену у відзиві на позов б/н від 09.11.2020 заяву позивача за зустрічним позовом було розцінено як заяву, яка направлена на одночасну зміну і предмету, і підстав позову та відмовлено у її прийнятті, а отже дані підстави позову не є предметом судового розгляду.

Поряд з цим, як вже встановлено судом вище, ОСОБА_1 власником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку за адресою Карпенка, 12 у м. Тернополі став лише 16.02.2018, а тому, в силу приписів наведеного вище законодавства, права на участь у зборах 22.10.2017 не мав.

За змістом ст. ст. 4, 5 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У Рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з`ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально-правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Так, право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено ст. 15 ЦК України.

Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України. Відповідно до приписів вказаної статті кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або Законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, право на судовий захист виникає виключно у разі невизнання або оспорювання прав і законних інтересів.

При цьому в даному випадку суд має встановити які права або інтереси позивача були порушені відповідачем за зустрічним позовом у зв`язку з прийняттям п. 5 оскаржуваного рішення.

Ч. 2 ст. 4 Закону №2866-ІІІ встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (ч. 1 ст. 98, ч. 1 ст. 99 ЦК України).

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.09.2018 у справі № 813/6286/15 (провадження № 14-576апп18), від 06.02.2019 у справі № 462/2646/17 (провадження № 12-1272апп18), від 02.10.2019 у справі № 501/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19) дійшла до висновку, що спір, який стосується захисту права власника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, створенням юридичної особи, є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Як вже зазначалось вище, у зустрічній позовній заяві позивач посилається, зокрема, на те, що було порушено процедуру повідомлення про проведення загальних зборів ОСББ та їх рішення інших осіб, оскільки за період з 01.10.2017 по 12.02.2018 на адресу Управління обліку та контролю за використанням комунального майна, з 22.10.2017 на адресу нежитлового приміщення жодних повідомлень про проведення загальних зборів ОСББ та про їх рішення не надходило.

В той же час, беручи до уваги дані заперечення, судом враховуються роз`яснення, які містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду корпоративних спорів" №13 від 24.10.2008, відповідно до яких акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства.

Тобто, фактично, вказуючи на порушення ОСББ процедури повідомлення про проведення загальних зборів та їх рішення, ФОП Лемега у зустрічній позовній заяві обґрунтовує порушення прав інших осіб, а не особистих прав.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що під час процедури повідомлення співвласників багатоквартирного будинку по вул. Карпенка, 12 у м. Тернополі про проведення загальних зборів ОСББ та прийняте за їх наслідками рішення були порушені права та законні інтереси ФОП Лемеги О. В., який на той час не був власником нежитлового приміщення багатоквартирного будинку, не мав права приймати участь у спірних загальних зборах та, як наслідок, не мав права приймати участь у голосуванні, зокрема, по питанню 5.

Відтак, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено його порушеного права під час прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог в даній частині (з даних підстав) зустрічного позову.

Водночас, власники приміщень у багатоквартирного будинку, які були учасниками ОСББ "Карпенка 12" станом на час прийняття спірного рішення не позбавлені права на звернення до суду з позовом, у разі, якщо вони вважають, що рішення від 22.10.2017 було порушено їхні права на управління будинком.

Поряд з цим, у зустрічній позовній заяві заявник посилається також на те, що встановлення рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Карпенка 12» різних розмірів внесків співвласників на утримання та обслуговування будинку для власників житлових та нежитлового приміщень порушує його права як власника нежитлового приміщення загальною площею 112,5 кв. м та користувача послуг з утримання та обслуговування у житловому будинку 12 по вул. Карпенка 12 у місті Тернополі. Позивач за зустрічним позовом вважає, що розмір щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території, визначений п. 5 оскаржуваного рішення у протоколі загальних зборів ОСББ, суперечить порядку визначення часток співвласників у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна, який закріплений у ст. 20 Закону №2866-ІІІ. Переконаний, що розмір витрат на утримання спільного майна повинен випливати із принципу рівності, не в залежності від виду приміщення - житлового чи нежитлового.

Враховуючи дану підставу зустрічного позову, беручи до уваги те, що рішення загальних зборів ОСББ (п. 5) в даній частині має триваючий характер та з 16.02.2018 по даний час поширює свою дію на правовідносини позивача за зустрічним позовом, як співвласника багатоквартирного будинку, з ОСББ, суд відзначає наступне:

За положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Ч. 1 ст. 385 ЦК України також передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон № 417-VIII.

За визначеннями, які вживаються в цьому Законі та містяться в статті 1 Закону, багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Наказом Державного комітету України будівництва та архітектури від 18.05.2005 № 80 затверджені «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», чинні від 1.01.2006, за п. 2.50 яких у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків допускається розміщувати приміщення: адміністративні, магазинів роздрібної торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, відділень зв`язку загальною площею не більше 700 м. кв , банків, магазинів і кіосків з продажу преси, поліклінік, жіночих консультацій, рентгено-стоматологічних кабінетів (в разі забезпечення вимог НРБУ); роздавальних пунктів молочних кухонь, юридичних консультацій і нотаріальних контор, загсів, філій бібліотек, виставкових залів, контор житлово-експлуатаційних організацій, фізкультурнооздоровчих занять загальною площею до 150 м. кв, культурно-масової роботи з населенням (для проведення лекцій, зборів, бібліотек-читалень, кімнат для індивідуальних занять, роботи гуртків, прийому громадян депутатами тощо), дитячих художніх шкіл, центрів соціального захисту населення, центрів зайнятості населення базового рівня до 50 відвідувачів і до 15 співробітників центрів, а також груп короткотривалого перебування дітей дошкільного віку (крім цокольного поверху).

Тож в силу наведених вище визначень, державних нормативів та відповідно до поняття, наведеного у ст. 380 ЦК України, багатоквартирний будинок є житловим будинком, будівлею, призначеною для постійного в ній проживання. Співвідношення площі житлових приміщень (квартир) у багатоквартирному будинку та площі нежитлових приміщень у ньому зумовлене особливостями розміщення нежитлових приміщень у житловому будинку, тобто за загальним правилом є об`єктивним фактором.

За змістом ст. ст. 1, 9 Закону № 417-VIII управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

За ч.ч. 2-3 ст. 12 Закону № 417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

За ч. 2 ст. 10 Закону № 417-VIII до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 відсотків або більше загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості співвласників, а рішення з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 50 відсотків загальної кількості всіх співвласників (ч. 6 ст. 10 Закону № 417-VIII).

Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому ст. 10 Закону № 417-VIII. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Як вже зазначалось вище, згідно з ст. 1 Закону №2866-ІІІ об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2866-ІІІ основною метою створення об`єднання є забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. А за ч. 4 ст. 4 цього Закону діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Загальні збори співвласників є вищим органом управління об`єднання, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (ст. 10 Закону №2866-ІІІ).

Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.

Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

Права та обов`язки співвласника (тобто власника квартир та/або нежитлових приміщень) врегульовані ст. ст. 14 та 14 Закону №2866-ІІІ.

Водночас ст. ст. 16-18 Закону №2866-ІІІ окремо визначають права та обов`язки об`єднання співвласників, яке набуває і здійснює їх через свої органи в силу положень ст. 92 ЦК України про цивільну дієздатність юридичної особи.

Так, об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, які за ст. 21 Закону №2866-ІІІ належать до коштів об`єднання, та зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.

Об`єднання забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються ГК України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Ст. 20 Закону №2866-ІІІ врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, ст. 20 Закону №2866-ІІІ ставить у залежність розмір коштів, які сплачуються співвласником на утримання будинку та прибудинкової території, до загальної площі приміщення, яке перебуває у нього у власності, та не містить імперативної норми про встановлення однакового розміру внеску для власників квартир та нежитлових приміщень. Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників, що узгоджується з положеннями ч. 9 ст. 10 даного Закону.

Ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", чинного на дату прийняття оскаржуваного рішення, визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; санітарно-технічне обслуговування; обслуговування внутрішньобудинкових мереж; утримання ліфтів; освітлення місць загального користування; поточний ремонт; вивезення побутових відходів тощо.

Відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011, в редакції на дату прийняття оскаржуваного рішення, тариф на ці послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Перелік послуг за кожним будинком погоджується у договорі на надання цих послуг, який укладається між споживачами та підприємством, організацією тощо, які надають ці послуги.

Отже, законодавство, яке регулювало порядок забезпечення співвласниками багатоквартирного будинку утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (управління багатоквартирним будинком), передбачало, що внески і платежі на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна є складовою частиною внесків та платежів співвласників як витрат на управління багатоквартирним будинком.

В судовому засіданні повноважний представник ОСББ (голова правління ОСББ) зазначив, що при прийнятті п. 5 спірного рішення про розподіл витрат на управління будинком та розмежування розміру внесків в залежності від виду належного співвласникам нерухомого майна (житлове чи нежитлове) були враховані різні режими функціонування таких приміщень (житлових і нежитлове), різний обсяг необхідності витрат на обслуговування такого приміщення та прибудинкової території (навантаження на внутрішньобудинкові мережі, кількість відвідувачів, обсяг відходів тощо, з врахуванням того, що нежитлове приміщення перебуває у користуванні третьої особи у даній справі ПП "Дружба сервіс-житло 1", яке надає житлово-комунальні послуги іншим споживачам).

Відповідно до ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Однак матеріалами справи не доведено, що по відношенню до позивача за зустрічним позовом рішенням загальних зборів ОСББ по вул. Карпенка, 12 у м. Тернополі були здійснені будь-які обмеження, а іншим власникам житлових приміщень надані несправедливі переваги за його рахунок.

Як вже вказано вище, при визначенні розміру внесків враховані об`єктивні істотні обставини, а докази та доводи на обґрунтування того, що розмір визначених для позивача за зустрічним позовом платежів в залежності від його виду як споживача послуг є явно несправедливим чи надмірним, відсутні.

Враховуючи наведене, за відсутності відповідного нормативного застереження щодо встановлення однакового розміру внесків для власників квартир та нежитлових приміщень, п. 5 рішення загальних зборів ОСББ «Карпенка 12» від 22.10.2017 не можна вважати прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, а відповідно вимоги у даній частині зустрічного позову суд також вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Судом враховано, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №910/6471/18.

Таким чином, в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви суд покладає на позивача за зустрічним позовом.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні позовні вимоги та заперечення учасників справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову, виходячи з наступного:

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (ст. 1 Закону №2866-ІІІ).

Відповідно до ст. 6 Закону №2866-ІІІ державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №2866-ІІІ основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Ст. 10 Закону №2866-ІІІ встановлено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Право об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів передбачено і ст. 16 Закону № 2866-III.

Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ст. 23 Закону №2866-ІІІ).

Відповідно до ст. 15 Закону №2866-ІІІ співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Обов`язок співвласників виконувати рішення зборів співвласників визначений і у ч. 1 ст. 7 Закону № 417-VIII.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 417-VIII кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Ч. 1 ст. 9 Закону № 417-VIII передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

За приписами ч. 1 ст. 22 Закону №2866-ІІІ для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ст. 23 Закону №2866-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком (ч. 2 ст. 10 Закону № 417-VIII).

Відповідно до ст. 12 Закону № 417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 21)витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Отже, приписи наведеного вище законодавства свідчать, що сплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком відповідач зобов`язаний за наявності наступних умов:

По-перше, створення у багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, прийняття останнім рішення щодо управління багатоквартирним будинком та рішення про встановлення переліку і розміру витрат на управління багатократним будинком.

По-друге, виникнення у відповідача права власності на квартири або нежитлові приміщення у такому багатоквартирному будинку.

Особа, яка є власником приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 11.11.2015 у справі № 914/189/14 (№ 3-945гс15) та від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15)).

Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку (постанова Верховного Суду від 06.07.2018 у справі №910/582/17).

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону № 2866-III у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що:

05.05.2016 за ініціативою співвласників багатоквартирного будинку №12 по вулиці Карпенка в м. Тернополі було створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", ідентифікаційний код 40464465 (Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - в матеріалах справи).

Згідно з р. II п. 1. Статуту ОСББ метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

П. 3 р. II Статуту визначено, що завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно з п. 2 р. V Статуту ОСББ співвласник зобов`язаний, зокрема:

- виконувати обов`язки, передбачені цим Статутом;

- виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень;

- дотримуватись вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм;

- своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до п. п. 1-3 р. ІІІ Статуту органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. До виключної компетенції загальних зборів співвласників належить, зокрема, визначення переліку та розміру внесків і платежів співвласників; визначення порядку сплати внесків і платежів співвласників.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка 12» є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання (п. 2 р. ІІ Статуту).

На підтвердження надання послуг щодо утримання будинку та прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку ОСББ «Карпенка 12» надано:

- Договір №3974 від 09.09.2016 про постачання електричної енергії;

- Договір підряду № 43-КП12 від 01.01.2018 на технічне обстеження і профілактичні роботи внутрішньо будинкових систем електропостачання в житлових будинках;

- Договір № 1 від 01.01.2018 про планове технічне обслуговування внутрішньою будинкових систем газопостачання (або за заявками абонентів);

- Угоду б/н від 03.01.2017 про надання послуг з санітарного прибирання території;

- Договір б/н від 04.05.2017 про надання послуг у сфері інформатизації;

- Угоду ОБ 685/17 від 01.12.2017 про надання інформаційних послуг про стан оплати комунальних послуг;

- Договір б/н від 01.10.2017 про надання послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення;

- Договір № 759/1 від 02.01.2018 про надання послуг (виконання робіт - дератизація, дезінсекція, дезінфекція);

- Договір № 1/4/19 від 27.05.2019 про надання послуг (виконання робіт - дератизація, дезінсекція, дезінфекція);

- Договір № 259/4 від 02.01.2020 (дератизація, дезінсекція, дезінфекція);

- Договір б/н від 07.08.2018 на конання робіт (знімання, перевірка, встановлення лічильників);

- Договори б/н від 17.10.2018, № 000005 від 12.02.2020 про надання послуг (одноразове обстеження димовентиляційних каналів);

- Договір б/н від 03.02.2020 про надання послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання;

- Договір № ТН-10-ОСББ від 06.11.2019 на постійне обслуговування ОСББ.

Відповідно до п. 2 розділу IV Статуту сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та цього Статуту.

Рішенням загальних зборів ОСББ «Карпенка 12», яке оформлене протоколом № 6 від 22.10.2017, з 01.01.2018 було визначено та затверджено розмір внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території - 3,70 грн за кв.м; для квартири 117 - 2,00 грн; для нежитлового приміщення - 6,00 за кв.м.

Станом на день розгляду даного спору рішення загальних зборів ОСББ «Карпенка 12», яке оформлене протоколом № 6 від 22.10.2017, є чинним.

Як вже встановлено судом вище, ОСОБА_1 (відповідач за первісним позовом) з 16.02.2018 є власником нежитлового приміщення, загальною площею 112,5 кв.м, яке розташоване за адресою: вул. Карпенка, 12 /59 м. Тернопіль та, відповідно до ст. 15 Закону № 2866-III, як співвласник багатоквартирного житлового будинку, зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території у визначеному загальними зборами ОСББ «Карпенка 12» розмірі - 675 грн/місяць (112,5*6).

Однак, як стверджує позивач, в порушення вказаних вище приписів чинного законодавства, з моменту набуття права власності на нежитлове приміщення, ФОП Лемега О.В. зобов`язання щодо сплати внесків не виконує.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу було неодноразово надіслано/вручено вимоги про погашення заборгованості. Зокрема, 31.05.2019 ОСОБА_2 особисто було вручено вимогу за № 30 від 22.05.2019 про сплату внесків в розмірі 675 грн за один календарний місяць і погашення заборгованості за період з 20.02.2018 по 31.05.2019 в розмірі 10 341,96 грн, про що свідчить відповідна відмітка на останній.

Згідно з розрахунком позивача станом на день звернення до суду (09.09.2020) заборгованість відповідача по сплаті внесків за період з 16.02.2018 по 30.09.2020 становить 21 238 грн 39 коп.

Окрім того, за неналежне виконання зобов`язань по сплаті внесків та допущення прострочки по внесенню відповідних платежів позивачем помісячно нараховано та заявлено до стягнення 3% річних за період з 16.02.2018 по 30.09.2020 в загальній сумі 863,24 грн та інфляційні втрати за період з березня місяця 2018 року по травень місяць 2020 року в загальній сумі 1 075 грн 96 коп. за прострочку виконання зобов`язань з лютого місяця 2018 року по травень місяць 2020 року.

Положеннями ст. 174 ГК України та ст. 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають не лише з договору, а й можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже неодноразово зазначалось вище рішенням загальних зборів ОСББ "Карпенка 12" від 22.10.2017, яке оформлене протоколом №6, затверджено розмір внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території.

Однак, доказів визначення загальними зборами співвласників ОСББ «Карпенка 12» порядку та строків сплати співвласниками багатоквартирного будинку по вул. Карпенка 12 у м. Тернополі внесків і платежів на управління та обслуговування будинку та прибудинкової території суду не надано. Слід зазначити, що зазначений порядок також чітко не встановлений і Законом № 2866-III, і Законом № 417-VIII.

Відповідно до ч. 10 ст. 11 ГПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

П. 29 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 05.09.2018 № 712, визначено, що плата за послугу з управління вноситься щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо інший порядок та строки не визначені договором управління. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Отже, дев`ятнадцяте число кожного місяця, наступного за місяцем надання послуг, є кінцевою датою настання обов`язку щодо сплати внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території за попередній місяць.

Згідно із усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань "господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

Судом розглянуто проведений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум та встановлено, що позивачем до заявленої до стягнення суми боргу по сплаті внесків на управління та обслуговування будинку та прибудинкової території, зважаючи на дату звернення до суду (09.09.2020) та зазначений вище кінцевий строк настання обов`язку щодо сплати внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території (19 число кожного місяця, наступного за місяцем надання послуг), включено платежі за серпень та вересень місяць 2020 року.

Окрім того, судом встановлено, що дані обставини (кінцеву дату настання обов`язку щодо сплати внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території за попередній місяць та день звернення до суду - 09.09.2020) не враховані позивачем і при розрахунку заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат.

Зважаючи на наведені вище приписи чинного законодавства та встановлені обставини справи, судом проведено перерахунок заявлених до стягнення сум.

Згідно з проведеним судом перерахунком, обґрунтованими правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги ОСББ "Карпенка 12" про стягнення з ФОП Лемеги О. В. боргу по сплаті внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території за період з 16.02.2018 по 01.07.2020 в загальній сумі 19 888 грн 39 коп.

Позов в частині стягнення внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території за період з 01.08.2020 по 01.09.2020 в загальній сумі 1 350 грн 39 коп. заявлено передчасно.

Згідно з проведеним судом перерахунком заявлених до стягнення сум 3% річних, правомірними є нарахування 3% річних за період з 20.03.2018 по 08.09.2020 в загальній сумі 742 грн 08 коп., зокрема:

- за несплату внесків за лютий місяць 2018 року в сумі 313,39 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.03.2018 по 08.09.2020 в сумі 23,27 грн. Річні в сумі 1,41 грн за період з 16.02.2018 по 19.03.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за березень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.04.2018 по 08.09.2020 в сумі 48,40 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.03.2018 по 19.04.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за квітень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.05.2018 по 08.09.2020 в сумі 46,73 грн. Річні в сумі 3,98 грн за період з 01.04.2018 по 19.05.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за травень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.06.2018 по 08.09.2020 в сумі 45,01 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.05.2018 по 19.06.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за червень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.07.2018 по 08.09.2020 в сумі 43,35 грн. Річні в сумі 3,97 грн за період з 01.06.2018 по 19.07.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за липень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.08.2018 по 08.09.2020 в сумі 41,63 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.07.2018 по 19.08.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за серпень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.09.2018 по 08.09.2020 в сумі 39,91 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.08.2018 по 19.09.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за вересень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.10.2018 по 08.09.2020 в сумі 38,24 грн. Річні в сумі 3,98 грн за період з 01.09.2018 по 19.10.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за жовтень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.11.2018 по 08.09.2020 в сумі 36,52 грн. Річні в сумі 4,04 грн за період з 01.10.2018 по 19.11.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за листопад місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.12.2018 по 08.09.2020 в сумі 34,86 грн. Річні в сумі 3,98 грн за період з 01.11.2018 по 19.12.2018 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за грудень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.01.2019 по 08.09.2020 в сумі 33,14 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.12.2018 по 19.01.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за січень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.02.2019 по 08.09.2020 в сумі 31,42 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.01.2019 по 19.02.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за лютий місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.03.2019 по 08.09.2020 в сумі 29,87 грн. Річні в сумі 3,85 грн за період з 01.02.2019 по 19.03.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за березень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.04.2019 по 08.09.2020 в сумі 28,15 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.03.2019 по 19.04.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за квітень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.05.2019 по 08.09.2020 в сумі 26,48 грн. Річні в сумі 3,98 грн за період з 01.04.2019 по 19.05.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за травень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.06.2019 по 08.09.2020 в сумі 24,76 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.05.2019 по 19.06.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за червень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.07.2019 по 08.09.2020 в сумі 23,10 грн. Річні в сумі 3,97 грн за період з 01.06.2019 по 19.07.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за липень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.08.2019 по 08.09.2020 в сумі 21,38 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.07.2019 по 19.08.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за серпень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.09.2019 по 08.09.2020 в сумі 19,66 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.08.2019 по 19.09.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за вересень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.10.2019 по 08.09.2020 в сумі 17,99 грн. Річні в сумі 3,98 грн за період з 01.09.2019 по 19.10.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за жовтень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.11.2019 по 08.09.2020 в сумі 17,49 грн. Річні в сумі 2,82 грн за період з 01.10.2019 по 19.11.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за листопад місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.12.2019 по 08.09.2020 в сумі 14,61 грн. Річні в сумі 3,98 грн за період з 01.11.2019 по 19.12.2019 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за грудень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.01.2020 по 08.09.2020 в сумі 12,89 грн. Річні в сумі 4,03 грн за період з 01.12.2019 по 19.01.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за січень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.02.2020 по 08.09.2020 в сумі 11,18 грн. Річні в сумі 4,02 грн за період з 01.01.2020 по 19.02.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за лютий місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.03.2020 по 08.09.2020 в сумі 9,57 грн. Річні в сумі 3,91 грн за період з 01.02.2020 по 19.03.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за березень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.04.2020 по 08.09.2020 в сумі 7,86 грн. Річні в сумі 4,01 грн за період з 01.03.2020 по 19.04.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за квітень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.05.2020 по 08.09.2020 в сумі 6,20 грн. Річні в сумі 3,95 грн за період з 01.04.2020 по 19.05.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за травень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.06.2020 по 08.09.2020 в сумі 4,48 грн. Річні в сумі 4,01 грн за період з 01.05.2020 по 19.06.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за червень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.07.2020 по 08.09.2020 в сумі 2,82 грн. Річні в сумі 3,95 грн за період з 01.06.2020 по 19.07.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за липень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування 3% річних за період з 20.08.2020 по 08.09.2020 в сумі 1,11 грн. Річні в сумі 3,99 грн за період з 01.07.2020 по 19.08.2020 та за період з 09.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно;

Право на нарахування 3% річних на зобов`язання по сплаті внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території за серпень та вересень місяць 2020 року виникає у позивача лише з 20.09.2020 та, відповідно, з 20.10.2020. Отже 3% річних в загальній сумі 5,04 грн, з яких: 3,38 грн - за зобов`язаннями серпня місяця 2020 року за період з 01.08.2020 та 1,66 грн - за зобов`язаннями вересня місяця 2020 року за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 нараховані безпідставно.

За даних обставин, обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 20.03.2018 по 08.09.2020 в загальній сумі 742 грн 08 коп.

У задоволенні позову в частині стягнення 3% річних в загальній сумі 121,16 грн суд відмовляє (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи)

Згідно з проведеним судом перерахунком заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, правомірними є нарахування останніх за період з 01.04.2018 по 31.05.2020 в загальній сумі 871 грн 58 коп., зокрема:

- за несплату внесків за лютий місяць 2018 року в сумі 313,39 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.04.2018 по 31.05.2020 в сумі 38,60 грн. Інфляційні втрати в сумі 3,87 грн за березень місяць 2018 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за березень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.05.2018 по 31.05.2020 в сумі 77,12 грн. Інфляційні втрати в сумі 14,36 грн за березень-квітень місяць 2018 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за квітень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.06.2018 по 31.05.2020 в сумі 77,12 грн. Інфляційні втрати в сумі 6,02 грн за квітень-травень місяць 2018 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за травень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.07.2018 по 31.05.2020 в сумі 77,12 грн. Дана сума нарахована і позивачем;

- за несплату внесків за червень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.08.2018 по 31.05.2020 в сумі 82,43 грн. Однак враховуючи диспозитивність судового процесу, правомірною суд визнає суму визначену позивачем - 77,12 грн;

- за несплату внесків за липень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.09.2018 по 31.05.2020 в сумі 82,43 грн. Однак враховуючи диспозитивність судового процесу, правомірною суд визнає суму визначену позивачем - 77,12 грн;

- за несплату внесків за серпень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.10.2018 по 31.05.2020 в сумі 68,30 грн. Інфляційні втрати в сумі 14,12 грн за серпень-вересень місяць 2018 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за вересень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.11.2018 по 31.05.2020 в сумі 55,88 грн. Інфляційні втрати в сумі 26,55 грн за вересень-жовтень місяць 2018 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за жовтень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.12.2018 по 31.05.2020 в сумі 45,79 грн. Інфляційні втрати в сумі 22,51 грн за жовтень-листопад місяць 2018 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за листопад місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.01.2019 по 31.05.2020 в сумі 40,07 грн. Інфляційні втрати в сумі 15,81 грн за листопад-грудень місяць 2018 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за грудень місяць 2018 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.02.2019 по 31.05.2020 в сумі 32,99 грн. Інфляційні втрати в сумі 12,80 грн за грудень місяць 2018 року-січень місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за січень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.03.2019 по 31.05.2020 в сумі 29,46 грн. Інфляційні втрати в сумі 10,61 грн за січень-лютий місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за лютий місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.05.2020 в сумі 23,18 грн. Інфляційні втрати в сумі 9,81 грн за лютий-березень місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за березень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.05.2019 по 31.05.2020 в сумі 16,27 грн. Інфляційні втрати в сумі 13,19 грн за березень-квітень місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за квітень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.06.2019 по 31.05.2020 в сумі 11,46 грн. Інфляційні втрати в сумі 11,72 грн за квітень-травень місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за травень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.07.2019 по 31.05.2020 в сумі 14,91 грн. Інфляційні втрати в сумі 1,36 грн за квітень-травень місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за червень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.08.2019 по 31.05.2020 в сумі 19,08 грн. Однак враховуючи диспозитивність судового процесу, правомірною суд визнає суму визначену позивачем - 11,46 грн;

- за несплату внесків за липень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.09.2019 по 31.05.2020 в сумі 21,17 грн. Однак враховуючи диспозитивність судового процесу, правомірною суд визнає суму визначену позивачем - 14,91 грн;

- за несплату внесків за серпень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.10.2019 по 31.05.2020 в сумі 16,33 грн. Інфляційні втрати в сумі 2,75 грн за серпень-вересень місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за вересень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.11.2019 по 31.05.2020 в сумі 11,52 грн. Інфляційні втрати в сумі 9,65 грн за вересень-жовтень місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за жовтень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.12.2019 по 31.05.2020 в сумі 10,83 грн. Інфляційні втрати в сумі 5,50 грн за жовтень-листопад місяць 2019 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за листопад місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 в сумі 12,21 грн. Однак враховуючи диспозитивність судового процесу, правомірною суд визнає суму визначену позивачем - 11,52 грн;

- за несплату внесків за грудень місяць 2019 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.02.2020 по 31.05.2020 в сумі 10,84 грн. Однак враховуючи диспозитивність судового процесу, правомірною суд визнає суму визначену позивачем - 10,83 грн;

- за несплату внесків за січень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.03.2020 по 31.05.2020 в сумі 12,90 грн. Однак враховуючи диспозитивність судового процесу, правомірною суд визнає суму визначену позивачем - 12,21 грн;

- за несплату внесків за лютий місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.04.2020 по 31.05.2020 в сумі 7,44 грн. Інфляційні втрати в сумі 3,40 грн за лютий-березень місяць 2020 року нараховані безпідставно;

- за несплату внесків за березень місяць 2020 року в сумі 675 грн правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з 01.05.2020 по 31.05.2020 в сумі 2,02 грн. Інфляційні втрати в сумі 10,88 грн за березень-квітень місяць 2020 року нараховані безпідставно;

Право на нарахування інфляційних втрат на зобов`язання по сплаті внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території за квітень та травень місяць 2020 року виникає у позивача лише з 01.06.2020 та, відповідно, з 01.07.2020. Отже інфляційні втрати в загальній сумі 9,46 грн, з яких: 7,44 грн - за зобов`язаннями квітня місяця 2020 року за період з 01.04.2020 по 31.05.2020 та 2,02 грн - за зобов`язаннями травня місяця 2020 року за період з 01.05.2020 по 31.05.2020 нараховані безпідставно.

За даних обставин, обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 01.04.2018 по 31.05.2020 в загальній сумі 871 грн 58 коп.

У задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат в загальній сумі 204,38 грн суд відмовляє (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Щодо тверджень ФОП Лемеги О. В. про те, що, вимагаючи від нього сплати внесків, ОСББ фактично просить провести подвійну оплату одних і тих же послуг, враховуючи укладення 03.01.2017 між ОСББ "Карпенка 12" та Приватним підприємством "Дружба сервіс-житло 1" договору № 118 про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території, яким, зокрема, передбачено розмір внесків в сумі 236,25 грн на місяць, здійснення ПП "Дружба сервіс-житло 1" оплати внесків за утримання будинку на рахунок ОСББ, то суд вважає останні помилковими, з огляду на наступне:

Ч. 4 ст. 12 Закону № 417-VIII визначено, що зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Здійснивши правовий висновок в подібних правовідносинах, який викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №906/884/19, Верховний Суд констатував, що:

- визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (ч. 6 ст. 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку).

- з урахуванням приписів ст. 511 ЦК України, прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень в такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна;

- виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. 11 ЦК України), відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та ОСББ, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання приписів наведеного вище законодавства 03.01.2017 між ОСББ "Карпенка 12" та Приватним підприємством "Дружба сервіс-житло 1", як орендарем за Договором позички (безоплатного користування) майна комунальної власності №22-Ж від 01.03.2012, було укладено договір № 118 про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території, яким, зокрема, передбачено здійснення ПП "Дружба сервіс-житло 1" оплати внесків за утримання будинку на рахунок ОСББ в сумі 236,25 грн на місяць.

Зазначене відповідає ч. 4 ст. 12 Закону№ 417-VIII - здійснення наймачем (орендарем) нежитлового приміщення комунальної власності витрат на управління багатоквартирним будинком.

Поряд з цим, як вже було встановлено судом вище, 16.02.2018 власником нежитлового приміщення загальною площею 112,5 кв.м за адресою вул. Карпенка, буд. 12, приміщення 59, м. Тернопіль став ОСОБА_1 , відповідно правовий статус майна змінився - з комунального на приватний. Отже, з 16.02.2018 у ПП "Дружба сервіс-житло 1" за договором № 118 від 03.01.2017 зобов`язання з оплати (відшкодування) внесків за утримання будинку, у якому знаходилось орендоване ним приміщення комунальної власності, відсутні.

З 16.02.2018, враховуючи укладення ФОП Лемегою О. В. з ПП "Дружба сервіс-житло 1" договору позички зазначеного нежитлового приміщення, беручи до уваги приписи законодавства, правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком могли б бути врегульовані, за умови досягнення згоди сторін, безпосередньо в умовах договору позички нерухомого майна, шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю). Зазначеного сторонами зроблено не було.

Визначення у договорі позички нежитлового приміщення від 16.02.2018 обов`язку орендаря (ПП "Дружба сервіс-житло 1") здійснювати відшкодування відповідних витрат ОСББ, сплата зазначених витрат на рахунок ОСББ не власником, а орендарем приміщення, не відповідає приписам Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Таким чином, суд погоджується з твердженнями ОСББ про те, що саме власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку по вул. Карпенка, 12 у м. Тернополі зобов`язаний сплачувати на рахунок ОСББ витрати на управління багатоквартирним будинком; що розмір внесків, який зобов`язаний вносити власник нежитлового приміщення, повинен відповідати розміру, який визначений рішенням загальних зборів ОСББ (6 грн за кв.м); що сплата ПП "Дружба сервіс-житло 1" на підставі договору від 03.01.2017 після 16.02.2018 зазначених внесків є безпідставною.

Інші доводи сторін судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують наведеного вище та не мають значення для прийняття рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У позовній заяві наведено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, зазначено, що позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2020 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", як Клієнтом, з однієї сторони, та адвокатом Балабан П.О., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №516 від 19.09.2008, з іншої сторони, укладено Договір про надання правової допомоги (надалі - Договір).

Згідно з п. 1 Договору адвокат зобов`язався здійснювати надання іншої правової допомоги, що передбачена ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Клієнту щодо складання позову про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних з ФОП Лемеги О.В.

П. 3 Договору сторони погодили, що внесений Клієнтом 27.02.2020 на виконання Договору про надання правової допомоги від 27.02.2020 гонорар в розмірі 2 000 грн зараховується як гонорар сплачений за надання правової допомоги по даному Договору.

Відповідно до п. 5 Договору останній діє до виконання адвокатом своїх обов`язків, передбачених п. 1 Договору.

08.09.2020 між адвокатом та ОСББ "Карпенка 12" підписано звіт про виконання Договору про надання правової допомоги від 28.08.2020, в якому сторони вказали, що правова допомога надавалась з 28.08.2020 по 08.09.2020, визначили перелік наданих адвокатом послуг, підтвердили факт виконання Договору від 28.08.2020 в повній мірі та зазначили, що сторони жодних претензій одна до одної не мають.

На підтвердження понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги до позовної заяви долучено: копію квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 27.02.2020 на суму 2 000 грн, у полі якої підставою вказано: "Договір про надання правової допомоги від 27.02.2020 ", платником ОСББ "Карпенка 12".

З наявної в матеріалах справи копії Договору про надання правової допомоги від 27.02.2020 вбачається, що останній було укладено між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", як Клієнтом, з однієї сторони, та адвокатом Балабан П.О. Предмет надання послуг є аналогічним предмету послуг, який визначено Договором від 28.08.2020 у даній справі, однак позов готувався до ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що аналогічний позов був поданий ОСББ "Карпенка 12" до відповідача - ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Зокрема, в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходилась справа №607/8248/20 за позовом ОСББ "Карпенка 12" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за управління та обслуговування будинку та прибудинкової території, а також інфляційних втрат. В ході судового розгляду справи №607/8248/20 було встановлено, що майно належить фізичній особі-підприємцю, як суб`єкту господарювання та відповідно ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2020 провадження у справі №607/8248/20 було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведені вище обставини, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою належними та допустимими доказами суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп., надану позивачу адвокатом Балабан П.О. на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 28.08.2020.

При цьому судом враховано, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018 у справі №922/3142/17, від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, від 11.06.2018 у справі №923/567/17.

П. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом первісний позов задоволено частково, на відповідача покладаються витрати на правничу допомогу у розмірі 1 857 грн 26 коп.

Щодо клопотання позивача про відшкодування понесених ним витрат з наданням доказів в загальній сумі 574,50 грн, суд відзначає, що документальне підтвердження понесення останніх саме у зв`язку із розглядом даної справи має місце лише на суму 29,20 грн (фіскальний чек від 01.10.2020, опис вкладення та накладна). Долучені позивачем до матеріалів справи копії фіскальних чеків від 07.09.2020 на суму 304 грн та від 20.02.2020 на суму 220 грн свідчать про сплату коштів за зняття двохсторонніх копій. Поряд із цим доказів на підтвердження того, що дані витрати понесені ОСББ "Карпенка12" саме у зв`язку із наданням доказів у даній справі матеріали справи не містять.

Оскільки судом первісний позов задоволено частково, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача належать витрати в сумі 25,26 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Поряд із цим, 11.01.2021 при проголошені скороченого рішення (вступної та резолютивної частини) судом помилково зазначено про тягнення 25,91 грн витрат пов`язаних з наданням доказів.

Ч. 7 ст. 233 ГПК України передбачено, що виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

Зважаючи на наведене, суд робить застереження про виправлення в цій частині в рішенні до підписання його суддею.

На підставі наведеного, Керуючись ст. ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 180, 232-233, 236-238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лемеги Олега Васильовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Карпенка 12", вул. Карпенка, 12 кв. 75, м. Тернопіль, 46018, ідентифікаційний код 40464465: 19 888 грн 39 коп. - внесків на управління та обслуговування будинку і прибудинкової території, 742 грн 08 коп. 3% річних, 871 грн 58 коп. - інфляційних втрат, 1 857 грн 26 коп. - витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 25 грн 26 коп. - витрат пов`язаних з наданням доказів.

3. В задоволенні решти первісного позову - відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову - відмовити.

5. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.01.2021

Суддя І.М. Гирила