ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3144/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільні технології», Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка

про стягнення боргу та штрафних санкцій

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою №1-пз від 15.09.2020 року (вх. №3187/20 від 30.10.2020 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільні технології» (далі відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 43585,97 грн., з яких 23960,25 грн. основного боргу, 11980,12 грн. штрафу у розмірі 50% від суми боргу, 6260,15 грн. пені, 818,77 грн. 3% річних та 566,68 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором №ПУ-ЦКО-151116-10 від 15.11.2016 року щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3144/20 за правилами спрощеного позовного провадження без проведенням судового засідання та виклику учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом враховано, що ухвала суду направлялась відповідачу на юридичну адресу: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, буд. 3, код 37216690, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №99, однак, поштовий конверт, адресований відповідачу, повернуто ПАТ «Укрпошта» до суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, ухвалу суду від 06.11.2020 року у справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, вона знаходяться у вільному доступі, тоді як згідно ст.ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд приймає до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

Враховуючи, що ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіпартс Україна» (за договором постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільні Технології» (за договором покупець) 15.11.2016 року укладено Договір поставки №ПУ-КЦО-151116-10 (далі Договір), згідно умов п.1.1. якого, постачальник зобов`язується протягом дії Договору постачати покупцю товар (запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), авто хімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору (далі товар), а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах.

Згідно п.п. 1.2, 1.3 Договору, загальний обсяг товару та асортимент (номенклатура) товару, що постачається за цим Договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, який постачався окремими партіями за всіма видатковими накладними відповідно до умов Договору протягом його дії. Загальна сума Договору складає суму ціни товару, вказану у видаткових накладних протягом дії Договору.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору передбачено, Договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними особами обох сторін та діє до 31 грудня поточного року включно. У разі відсутності до дати закінчення строку дії Договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін про небажання продовжити дію Договору, термін дії цього Договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року на тих же умовах.

Відповідно до п. 4.1. Договору, ціна вважається остаточно визначеною сторонами у видатковій накладній на момент постачання (передачі) партії товару, з урахуванням положень п. 5.2. цього Договору. При поставці товару на умовах передоплати, ціна товару визначається в дійсному рахунку постачальника на оплату та при постачанні (передачі) сплаченої партії товару цьому покупцю не змінюється. Постачальник залишає за собою право зміни ціни (шляхом виставлення нового рахунку) товару у разі, якщо рахунок оплачено покупцем несвоєчасно (після спливу строків, встановлених у п. 5.1.1 Договору) або частково (п. 4.2. Договору).

Покупець зобов`язаний провести повний розрахунок за отриману продукцію по видатковій накладній партію товару у встановлений сторонами термін. При поставці товару на умовах 100% передоплати згідно рахунку постачальника, товар повинен бути оплачений покупцем у встановлений у рахунку строк, проте не більше ніж протягом 3 банківських днів, з дати його виставлення. Товар передається (відпускається) після обов`язкового надходження (отримання) суми передоплати на банківський рахунок постачальника до моменту відпуску товару по видатковій накладній. Якщо партію товару відпущено покупцю без здійснення передоплати, товар вважається поставленим на умовах відстрочення платежу. При проведенні постачання з відстроченням платежу покупець сплачує вартість партії товару протягом терміну, зазначеного у видатковій накладній, за якою товар відпущено покупцю. Якщо строк розрахунків у видатковій накладній не зазначений, відстрочка платежу складає 3 календарних дні з дати виписки видаткової накладної (п.п. 5.1 Договору).

Згідно п. 6.3 Договору, поставка товару покупцеві здійснюється на умовах EXW (самовивіз) зі складу постачальника транспортом покупця та за його рахунок (Інкотермс-2010). Сторони також можуть в кожному окремому випадку обумовити поставку товару на умовах доставки товару постачальником до вказаного покупцем місця, проте, за рахунок покупця.

У пункті 6.4. Договору зазначено, що при поставці товару постачальником разом з видатковою накладною на вимогу покупця складається та надається покупцю Акт приймання-передачі послуг (послуги з доставки та/або комплектації). Вищезазначені документи надаються покупцю для підписання. Покупець зобов`язується підписувати видаткові накладні та акт приймання-передачі послуг протягом 5-ти робочих днів з моменту їх отримання. Якщо покупець до закінчення зазначеного терміну не підпише і не надішле постачальнику надіслану постачальником видаткову накладну та акт приймання-передачі послуг, або не надасть письмово постачальнику свої мотивовані (обґрунтовані) та документально підтверджені заперечення проти змісту зазначених документів, або не надішле постачальнику письмове повідомлення про не отримання зазначених документів від постачальника, сторони погоджуються вважати такі видаткові накладні та акти приймання-передачі послуг, підписані лише постачальником, повністю узгодженими обома сторонами.

Як зазначає позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором ним було поставлено відповідачу на підставі видаткових накладних товар на загальну суму 130988,50 грн., однак відповідачем поставлений позивачем товар оплачено частково на суму 107028,25 грн., що підтверджується виписками по рахунку, які додано до матеріалів справи.

Таким чином за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 23960,25 грн. за видатковими накладними №43458 від 02.07.2019 року, №43682 від 03.07.2019 року, №48889 від 24.07.2019 року, №50349 від 30.07.2019 року, №50665 від 31.07.2019 року, №50781 від 31.07.2019 року, №52033 від 06.08.2019 року, які підписано повноважними представниками обох сторін та скріплено їх печатками.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з вимогою №2104/2 від 21.04.2020 року про погашення заборгованості (докази надіслання наявні в матеріалах справи), проте, вказана вимога залишена відповідачем поза увагою.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач здійснив поставку товару відповідачу згідно видаткових накладних №43458 від 02.07.2019 року, №43682 від 03.07.2019 року, №48889 від 24.07.2019 року, №50349 від 30.07.2019 року, №50665 від 31.07.2019 року, №50781 від 31.07.2019 року, №52033 від 06.08.2019 року, а відповідач своєчасно не оплатив поставлений товар.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар у сумі 23960,25 грн. станом на день прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт поставки позивачем товару відповідачу документально підтверджено, отримання відповідачем товару не спростовано, тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 23960,25 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку із невиконанням умов Договору, позивач просить стягнути з відповідача 6260,15 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за видатковою накладною №43458 на суму 3030,25 грн. за період з 05.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 852,24 грн.; №43682 на суму 1266,00 грн. за період з 06.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 354,87 грн.; №48889 на суму 10500,00 грн. за період з 27.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 2734,39 грн.; №50349 на суму 1808,00 грн. за період з 02.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 460,73 грн.; №50665 на суму 2359,00 грн. за період 03.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 598,95 грн.; №50781 на суму 3250,00 грн. за період з 03.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 825,17 грн.; №52033 на суму 1747,00 грн. за період з 09.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 433,80 грн. та передбачений п. 10.5 Договору штраф у розмірі 50% від суми заборгованості 11980,12 грн. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6. ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п.10.2 Договору, при простроченні оплати товару покупець, за письмовою вимогою постачальника, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожний календарний день періоду прострочення, а також, пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням.

Згідно п. 10.5 Договору, при простроченні оплати більше одного місяця, постачальник має право, крім стягнення передбаченої п.10.2 Договору суми боргу та пені, додатково стягнути з покупця штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від суми заборгованості.

Враховуючи положення п. 10.2 Договору сторонами погоджено нарахування пені без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені судом встановлено, що розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача є більшим, однак, позивачем розмір пені визначено у сумі 6260,15 грн., тому, стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог. Крім того, до стягнення з відповідача підлягає штраф у розмірі 50% від суми заборгованості згідно п. 10.5. Договору, що складає 11980,12 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 566,68 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за видатковою накладною №43458 за період з 05.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 69,99 грн.; №43682 за період з 06.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 22,79 грн.; №48889 за період з 27.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 253,05 грн.; №50349 за період з 02.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 43,57 грн.; №50665 за період 03.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 56,85 грн.; №50781 за період з 03.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 78,33 грн.; №52033 за період з 09.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 42,10 грн., а також, 818,77 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за видатковою накладною №43458 за період з 05.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 108,17 грн.; №43682 за період з 06.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 45,40 грн.; №48889 за період з 27.07.2019 по 14.09.2020 у розмірі 358,40 грн.; №50349 за період з 02.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 60,82 грн.; №50665 за період 03.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 79,16 грн.; №50781 за період з 03.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 109,06 грн.; №52033 за період з 09.08.2019 по 14.09.2020 у розмірі 57,76 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 3% річних у сумі 818,77 грн. є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Згідно вірного розрахунку, зробленого судом, розмір інфляційних втрат нарахованих на заборгованість відповідача складає 501,89 грн. є арифметично вірним, обґрунтованим, а тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зазначеній сумі.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільні технології» про стягнення 43585,97 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільні технології» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс Україна» (04073, м. Київ, вул. Скляренка, буд. 1, ) 23960 (двадцять три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 25 коп. основного боргу, 6260 (шість тисяч двісті шістдесят) грн. 15 коп. пені, 501 (п`ятсот одну) грн. 89 коп. інфляційних втрат, 818 (вісімсот вісімнадцять) грн. 77 коп. 3% річних, 11980 (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 12 коп. штрафу та 2098,87 (дві тисячі дев`яносто вісім) грн. 87 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць