ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Харків Справа № 913/668/20
Провадження № 14/913/668/20
Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,
при секретарі судового засідання Славгородській К.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина-Транс», м. Сєвєродонецьк Луганської області
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Лисичанськ Луганської області
У засіданні брали участь:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув;
від третьої особи - представник не прибув.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 09.02.2018 № 0331а8са та внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди здійснив виплату страхового відшкодування, відтак, відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1194 ЦК України отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду її працівником ОСОБА_1 , а саме: до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина-Транс».
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Лісовицькому Є.А.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/668/20. Суд ухвалив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 . Разом з тим, повідомлено учасників справи про призначення судового засідання на 28 грудня 2020 року.
Слід зазначити, що в ухвалі Господарського суду Луганської області від 10.12.2020 про відкриття провадження у справі № 913/668/20 було помилково зазначено про призначення у справі підготовчого судового засідання, тоді як згідно абз. 2 ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Отже, ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.12.2020 було призначено справу до судового розгляду по суті на 28 грудня 2020 року о 10 год. 00 хв.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.12.2020 розгляд справи було відкладено на 18.01.2021.
Сторони та третя особа правом на участь в судовому засіданні 18.01.2021 своїх повноважних представників не скористались.
29.12.2021 від позивача надійшло клопотання № СУ/6924/6 від 21.12.2020, в якому він просить суд провести судове засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду міста Києва, якщо явку представника позивача у судовому засіданні буде визнано обов`язковою. Разом з тим, позивач повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також те, що відзив на позовну заяву він не отримував.
До поданого клопотання позивач надав суду докази направлення третій особі позовної заяви разом з доданими до неї документами на виконання вимог ухвали про відкриття провадження у справі.
У зв`язку з тим, що явка представників учасників справи в судове засідання, яке призначене на 18.01.2021, судом не визнавалась обов`язковою, клопотання позивача в частині проведення судового засідання у режимі відеоконференції судом було залишено без розгляду.
Суд клопотання позивача разом з доданими до нього документами долучив до матеріалів справи.
Відповідач в судове засідання не прибув, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
У відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
09.02.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (зараз - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», надалі страховик, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зернотранс» (надалі страхувальник, вигодонабувач, відповідач) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 0331а8са.
За умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 23.2 цього договору, які носять ймовірність та випадковість, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати, згідно з п. 32.1 та п. 32.2 договору, в результаті настання страхового випадку (п. 23.1. договору).
У відповідності до п. 23.2.2 договору, до страхових ризиків відносяться, зокрема, «Збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Згідно п. 27.1. договору, страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з договором на підставі повідомлення про подію, письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) на виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складається страховиком.
В пункті 27.13 договору сторони погодили, що при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 9 Договору франшизи по відповідному ризику.
Згідно з п. 17 договору, строк дії договору з 10.02.2018 по 09.02.2019.
18.03.2018 року о 08:00 на автошляху Тамошівка Старобільськ - Бахмут сталася дорожньо-транспортна пригода за участю:
1) КТС самоскид (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля - TOB «Зернотранс»);
2) автомобіля Setra (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП було пошкоджено ТЗ КТС самоскид (д.р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований у позивача згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 0331а8са від 09.02.2018.
18.03.2018 страхувальник (ТОВ «Зернотранс) звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (№ справи 1.003.18.0004350).
Згідно постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 24.04.2018 (справа № 415/2557/18), ОСОБА_1 на момент ДТП працював на посаді водія у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Буковина-Транс».
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Страхування може бути добровільним або обов`язковим (ст. 5 Закону України «Про страхування»).
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
За приписами п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що позивач після виплати страхового відшкодування має право регресних вимог до страхувальника або особи, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. В даному випадку такою особою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Буковина-Транс».
Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» у встановленому законом порядку звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина-Транс» із позовом для захисту своїх порушених прав.
Позивачем належним чином доведений розмір завданих збитків та факт виплати страхового відшкодування.
Відповідач не надав суду доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.
У відповідності до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн. покладаються на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено - 22 січня 2021 року.

Суддя Є.А. Лісовицький