ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 січня 2021 року Справа № 903/841/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши справу

за позовом Державного комунального підприємства Луцьктепло, м. Луцьк

до відповідача: Комунального підприємства Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт, м. Луцьк

про стягнення 655 443,42 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

Встановив: Позивач - Державне комунальне підприємство Луцьктепло звернувся з позовом до Комунального підприємства Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт про стягнення 655 443,42 грн. з них: основний борг в сумі 270 000,00 грн., пеня в розмірі - 327 000,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 34 076,71 грн., 3% річних 24 366, 71 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог за №01-68/81/20 від 18.12.2020, яка є прийнята судом)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії за №1-62 від 16.08.2013, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою господарського суду від 13.11.2019. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.12.2020.

В судовому засіданні 07.12.2020 оголошено перерву в підготовчому засіданні на підставі ч.5 ст. 183 ГПК України до 21.12.2020 до 11:30 год.

Ухвалою суду від 21.12.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.01.2021.

Представник відповідача через відділ діловодства суду подав:

-заяву за вх.№01-57/251/21 від 18.01.2021 про часткову сплату заборгованості на суму 20 000 грн. в підтвердження долучив платіжне доручення №2835 від 30.12.2020.

- заяву за вх. №01-57/250/21 від 18.01.2021 в якій просить здійснювати судовий розгляд без його участі, позовні вимоги в частині нарахування штрафних санкцій заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача через відділ діловодства суду подав заяву за вх.№01-54/250/21 від 18.01.2021 в якій просить здійснювати судовий розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

16.08.2013 між позивачем- ДКП «Луцьктепло» (теплопостачальна організація) та відповідачем - КП «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» (споживач) укладено договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62.(а.с. 5-6)

Відповідно до п. 1.1. договору теплопостачальна організація відпускає теплову енергію у вигляді гарячої води (далі - теплову енергію) Споживачу, який зобов`язаний оплатити прийняту теплову енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію системи теплоспоживання (тепловикористального обладнання).

Згідно п. 1.2. договору передбачено, що теплова енергія використовується споживачем через тепловикористальні установки для підтримання належного температурного режиму (обігрівання) належних йому приміщень (централізованого опалення).

Згідно п.2.2.13 договору споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату теплової енергії. В разі несвоєчасної оплати сплачувати на вимогу Теплопостачальної організації штрафні санкції.

Згідно п. 2.2.16 договору, споживач зобов`язаний своєчасно з`являтися до Теплопостачальної організації або направити свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату теплової енергії, надання Теплопостачальній організації показників приладів обліку теплової енергії у строки, встановлені договором.

Відповідно до п.п.3.1, 3.1.1 договору споживач оплачує теплопостачальній організації вартість теплової енергії за встановленими тарифами згідно з показами приладів обліку (з врахуванням фактично спожитої теплової енергії до кінця розрахункового місяця), які надаються Споживачем до 20 числа розрахункового місяця в Теплопостачальну організацію (кабінет №313).

Тарифи на момент підписання даного договору такі:

-1 Гкал теплової енергії 754,67 грн. та ПДВ 150,93 грн.

Тарифи встановлюються нормативно-правовим актом уповноваженого органу державної влади або органу місцевого самоврядування (постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради тощо). У випадку прийняття нових тарифів вони є обов`язковими для обох сторін з часу введення їх в дію.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору рахунок за відповідний місяць, наданий Споживачу Теплопостачальною організацією, є одночасно актом приймання-передачі теплової енергії. Споживач зобов`язується щомісячно сплачувати за теплову енергію в наступному порядку:

- передоплату - до 01 числа розрахункового місяця, (в розмірі середньомісячного нарахування) на підставі виставленого рахунку, який отримується споживачем до 20 числа місяця, що передує розрахунковому в приміщенні теплопостачальної організації ( кабінет №313). Нез`явлення споживача до установленої дати у теплопостачальну організації для отримання рахунку не є підставою для відмови від здійснення передоплати;

- остаточний розрахунок - до 01 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі рахунку, який отримується споживачем до 20 числа розрахункового місяця в приміщенні теплопостачальної організації (кабінет №313). Нез`явлення споживача (його представника) до встановленої дати у Теплопостачальну організацію для отримання рахунку не є підставою для відмови від оплати за теплову енергію.

Згідно з п. 5.4 договору визначено, що при порушенні строку оплати теплової енергії споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми боргу.

Даний договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорено, не розірвано та не визнано недійсним, а отже є дійсним, укладеними належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України від 02.06.2005р. № 2633-IV "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1.1 договору сторони погодили, що споживач зобов`язаний сплачувати за теплову енергію у строк до 20 числа розрахункового місяця в теплопостачальну організацію.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України № 2189-VIII від 09.11.2017 року «Про житлово-комунальні послуги» (зі змінами та доповненнями) (надалі - Закон України № 2189-VIII) предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п. 5 ч.1 статті 1 Закону України № 2189-VIII під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 1 Закону України № 2189-VIII комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Предметом даного судового розгляду є стягнення заборгованості за надання комунально житлових послуг, а саме за постачання теплової енергії для підтримання належного температурного режиму (обігрівання належних приміщень відповідачу ) на умовах договору №1-62 від 16.08.2013 та на підставі актів приймання передачі теплової енергії.(а.с. 8-26)

Отже, відповідач за договором №1-62 на постачання теплової енергії від 16.08.2013 є споживачем комунальної послуги.

На виконання умов договору №1-62 від 16.08.2013 купівлі- продажу (постачання) теплової енергії за період з листопада 2017 року по лютий 2020 року позивачем нараховано відповідачу 1 200 999,84 грн. за відпущену йому теплову енергію, призначену для опалення належних відповідачу приміщень, що підтверджується рахунками за теплову енергію.(а.с. 8-26)

В порушення умов договору купівлі- продажу (постачання) теплової енергії та договору №1-62 від 16.08.2013, відповідачем здійснено часткову оплату на суму 873 999, 84 грн.

15.07.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензії щодо погашення заборгованості, однак останні залишені КП ІАЦ «Волиньенергософт» без задоволення.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог за №01-68/81/20 від 18.12.2020, яка є прийнятою судом, і з якої вирішується спір основний борг становив 270 000 грн.

Як слідує із матеріалів справи до початку розгляду справи по суті відповідач оплатив основний борг в сумі 20 000грн., що підтверджується платіжним дорученням №2883 від 30.12.2020.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, провадження у справі №903/841/20 в частині стягнення 20 000 грн. основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 250 000 грн. основної заборгованості, підставна та підлягає до задоволення.

Крім того, позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача пені в сумі 327 000 грн. за період з 01.04.2020 по 01.10.2020, 3 % річних в сумі 24 366,71 грн. та інфляційних втрат в сумі 34 076,71 грн. за період 01.01.2018 по 01.10.2020.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 5.4 договору сторонами визначено, що при порушенні строку оплати теплової енергії споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми боргу.

Дана норма договору узгоджується з положенням ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», відповідно до якої суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Водночас, відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд в частині нарахування штрафних санкцій відмовити, оскільки КП Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт є споживачем комунальної послуги теплопостачальної організації за договором №1-62 від 16.08.2013 та доводить, що відповідно до вимог підпункту 4 п. 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020., на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) забороняється нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Надаючи правову оцінку щодо правових підстав для нарахування пені та заперечення відповідача щодо її стягнення, суд дійшов висновку про відмову в стягненні пені в сумі 327 000 грн. за період з 01.04.2020 по 01.10.2020, з огляду на наступне .

Згідно вимог підпункту 4 п. 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020., на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (із подальшими змінами та доповненнями) з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" продовжено дію карантину до 31.08.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №760 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", якою, зокрема внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Згідно із зазначеною постановою карантин продовжено до 31 жовтня 2020 року. Постановою КМУ від 13.10.2020 р. №956 карантин було продовжено до 31 грудня 2020 року.

Судом враховано те, що за умовами договору №1-62 від 16.08.2013 ціна предмету договору формується на підставі нормативно-правового акту уповноваженого органу державної влади або органу місцевого самоврядування, а саме постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України, рішення виконавчого комітету Луцької міської ради .

Отже, враховуючи вищевикладені правові норми Закону України № 2189-VIII від 09.11.2017 року «Про житлово-комунальні послуги», Господарського кодексу України, цивільного кодексу України та умови договору №1-62 від 16.08.2013 на постачання теплової енергії за яким відповідач є споживачем комунальної послуги теплопостачальної організації (позивача).

З урахуванням вищевикладеного в стягненні пені за період з 01.04.2020 по 01.10.2020 (тобто в межах діючого карантину) в сумі 327 000 грн., слід відмовити.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання згідно договору купівлі- продажу (постачання) теплової енергії №1-62 від 16.08.2013 відповідачу нараховано 3 % річних в сумі 24 366,71 грн. та інфляційних втрат в сумі 34 076,71 грн. за період 01.01.2018 по 01.10.2020 , які є підставними та підлягають до стягнення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 9831 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Пунктом 5 ч. 1 ст.7 Закону України Про судовий збір сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У зв`язку із зменшенням суми позову, заява позивача за № 01-91/96/20 від 18.12.2020 про повернення судового збору із Державного бюджету України, сплаченого згідно платіжного доручення №4333 від 29.10.2020, судом задоволена.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236- 238, 240 ГПК України, господарський суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Закрити провадження на суму 20 000 грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт (43021, м.Луцьк, вул. Винниченка, буд. 67, ) на користь Державного комунального підприємства Луцьктепло (43021, м.Луцьк, вул. Гул-Артемовського, 20, ) 616 886,84 грн. заборгованості з яких: 250 000грн. - основного боргу по оплаті за відпущену теплову енергію, 34 076,71 грн. -інфляційних втрат, 24 366,71 грн. - 3%річних, а також 9831,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Повернути Державному комунальному підприємству Луцьктепло (43021, м.Луцьк, вул. Гул-Артемовського, 20, ) із Державного бюджету України судовий збір в сумі 855,65 грн., що сплачений згідно платіжного доручення від 29.10.2020. за №4333 в розмірі 10 686,65 грн.

5. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно- західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 26.01.2021

Суддя В. М. Дем`як