номер провадження справи 28/150/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 Справа № 908/3132/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши при секретарі Федоровій К.О. у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу №908/3132/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Петренка Сергія Владленовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код 19355964)

про стягнення 1392956,56 грн.

представники учасників судового процесу:

від позивача - Єлисеєв С.С., ордер серії АР №1032997 від 11.01.21, адвокат;

від відповідача - Кузьменко В.Ю., довіреність від 02.09.2019 №2789, адвокат;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулася Фізична особа-підприємець Петренко Сергій Владленович з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1392956,56 грн., з яких: 1050000,00 грн. - основний борг, 203400,00 грн. - пеня, 84000,00 грн. - штраф, 28200,00 грн. - інфляційні втрати, 27356,56 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати товару, поставленого позивачем відповідачу за договором поставки від 11.11.2019 №527(6)19УК/53-121-11-19-08734.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 231, 265 Господарського кодексу України.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3132/20; присвоєно справі номер провадження 28/150/20; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.01.2021 о 12 год. 15 хв.; запропоновано відповідачу надати відзив а позов, позивачу - відповідь на відзив - у разі отримання відзиву.

30.12.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що пеня та штраф нараховані позивачем безпідставно, оскільки в договорі сторони не передбачили відповідальності відповідача у вигляді сплати пені та штрафу, а норма ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, на підставі якої позивачем нараховані штрафні санкції, передбачає відповідальність за негрошове зобов`язання, у той час як зобов`язання відповідача за договором є грошовими. Крім того, відповідач вважає, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою відносяться до відповідальності одного виду - цивільно-правової, а в силу приписів ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Також відповідач вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності витрат та розумності їх розміру.

В судовому засіданні 11.01.2021 були присутні представники позивача та відповідача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом "Акорд".

Представники сторін повідомили суду, що всі заяви по суті спору та докази сторонами надані, просили закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, всі необхідні підготовчі дії відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України судом здійснені.

Ухвалою від 11.01.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті 18.01.2021 об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 18.01.2021 були присутні представники позивача та відповідача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом "Акорд".

Представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про залишення без розгляду позовних вимог про стягнення пені та штрафу і повернення позивачу судового збору в цій частині в розмірі 4311,00 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи те, що заява про залишення частини позовних вимог без розгляду подана до початку розгляду справи по суті, суд прийняв її до розгляду.

Крім того, представник позивача оголосив заяву про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. з доказами вручення її представнику відповідача.

Заява прийнята судом до розгляду.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат у заявленому розмірі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Також просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019 між Фізичною особою-підприємцем Петренком Сергієм Владленовичем (постачальник, позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець, відповідач) укладено договір поставки товару №527(6)19УК/53-121-11-19-08734 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити товар (знаки, таблички, стенди, плакати, етикетки до вогнегасників) на загальну суму 1200000,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 1.2 договору строк поставки товару: жовтень - листопад 2019 року.

Пунктом 3.1 договору визначено, що загальна вартість договору становить 1200000,00 грн. без ПДВ.

За умовами п. 3.2 договору розрахунок за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару відбувається відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP м. Енергодар, вантажоодержувач: ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом», вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька область.

У п. 11.1 договору визначено, що договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладання.

З боку постачальника договір підписано 05.11.2019, з боку покупця - 11.11.2019.

Додатковою угодою від 25.11.2019 №1 сторони змінили п. 1.2 договору та визначили строк поставки товару до 15.12.2019.

На виконання договору позивач поставив відповідачу товар за накладною №95 від 13.12.2019 на суму 1200000,00 грн.

27.04.2020 відповідач здійснив часткову оплату за договором у сумі 150000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5841 від 24.04.2020.

Оскільки відповідач не оплатив решту товару, позивач звернувся до відповідача з претензією від 09.06.2020 щодо сплати заборгованості в сумі 1050000,00 грн.

У відповідь на претензію відповідач повідомив позивача листом вих. №28-23/14294 від 07.07.2020, що у відповідача відсутня можливість погашення заборгованості у строки встановлені договором, у зв`язку зі складним фінансовим станом. За фактом розподілу коштів кредиторська заборгованість буде погашена.

На підставі вказаних обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі (з урахуванням заяви про залишення без розгляду частини вимог) про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1050000,00 грн., інфляційних втрат у сумі 28200,00 грн. та 3% річних у сумі 27356,56 грн.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані умовами договору поставки від 11.11.2019 №527(6)19УК/53-121-11-19-08734.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу норми ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами п. 3.2 договору розрахунок за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару.

Товар поставлено відповідачу за накладною 13.12.2019.

Отже, відповідач мав оплатити товар до 27.01.2020 включно.

У встановлений строк відповідач не здійснив повну оплату поставленого товару на суму 1050000,00 грн.

У листі до позивача вих. №28-23/14294 від 07.07.2020 відповідач визнав наявність заборгованості.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач не надав суду доказів оплати заборгованості в розмірі 1050000,00 грн., не надав обґрунтованих заперечень проти позову в частині стягнення основного боргу.

Враховуючи викладене, суд визнав обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1050000,00 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строків розрахунку за поставлений товар позивач нарахував 3% річних за період з 28.01.2020 по 27.11.2020 в сумі 27356,56 грн. та інфляційні втрати за період з лютого по жовтень 2020 року в сумі 28200,00 грн.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат розраховано позивачем вірно.

Доводи відповідача про те, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою відносяться до відповідальності одного виду, а тому не можуть бути застосовані до відповідача в силу приписів ст. 61 Конституції України, судом відхилені з огляду на таке.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Цивільного кодексу України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Отже, нарахування 3% річних та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.

За приписами ч. 5 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 27356,56 грн. та інфляційних втрат у сумі 28200,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 203400,00 грн. та штрафу в сумі 84000,00 грн. позовні вимоги залишені судом без розгляду за заявою позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Так, згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за розгляд майнових вимог складає 1,5% ціни позову, що від суми позовних вимог 1392956,56 грн. складає 20894,35 грн.

Позивач оплатив судовий збір квитанцією №0.0..1 від 02.12.2020 в сумі 20894,35 грн.

Пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі: 1105556,56 грн. х 1,5% = 16583,35 грн.

В частині позовних вимог, які залишені судом без розгляду (203400,00 грн. - пеня, 84000,00 грн. - штраф, всього 287400,00 грн.) судовий збір складає: 287400,00 грн. х 1,5% = 4311,00 грн.

Позивач заявив клопотання про повернення судового збору в сумі 4311,00 грн. з Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.11.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду.

Враховуючи заявлене позивачем клопотання про повернення судового збору, судовий збір в сумі 4311,00 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України ухвалою суду після набрання судовим рішенням законної сили.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Правова допомога позивачу в даній справі надавалася адвокатським об`єднанням «Юридична компанія Радник» на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 25.11.2020.

Відповідно до пунктів 2 - 5 додаткової угоди № 1 від 25.11.2020 до даного договору винагорода адвокатського об`єднання складає 3000,00 грн., яка оплачується протягом десяти днів з моменту підписання цієї угоди. Винагорода за п. 1.1 цієї додаткової угоди (складання позовної заяви) визначається з розрахунку 1000,00 грн. за одну годину роботи. Винагорода за п. 1.2 цієї додаткової угоди (складання заяв по суті спору та додаткових процесуальних документів по справі) визначається з розрахунку 1000,00 грн. за одну годину роботи. Винагорода за одне судове засідання складає 1000,00 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000351 від 30.11.2020 позивачу виставлено до сплати послуги зі складання позовної заяви на суму 3000,00 грн., які оплачені позивачем, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 02.12.2020.

Згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000019 від 11.01.2021 позивачу виставлено до сплати послуги з представництва інтересів клієнта в господарському суді на суму 2000,00 грн., які оплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №1057 від 13.01.2021.

Отже, позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідач вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності витрат та розумності їх розміру.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проаналізувавши надані докази в підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката, суд визнав їх обґрунтованими, розумними та співмірними із складністю справи та обсягом наданої правової допомоги.

Пропорційно до розглянутих та задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на надання правової допомоги в розмірі: 1105556,56 грн. (задоволені вимоги)/1392956,56 грн. (заявлені вимоги) х 5000,00 грн. (витрати на правову допомогу за розгляд заявлених вимог) = 3968,38 грн.

Решта заявлених витрат на правову допомогу в сумі в сумі 1031,62 грн. (5000,00 грн. - 3968,38 грн.) покладається на позивача, оскільки позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу судом по суті не розглядались, тому підстав для покладання на відповідача витрат на правову допомогу в цій частині немає.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 226, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код 19355964) на користь Фізичної особи-підприємця Петренка Сергія Владленовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг у сумі 1050000,00 грн. (один мільйон п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.), інфляційні втрати в сумі 28200,00 грн. (двадцять вісім тисяч двісті грн. 00 коп.), 3% річних в сумі 27356,56 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 16583,35 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три грн. 35 коп.) та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3968,38 грн. (три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім грн. 38 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Позовні вимоги в частині стягнення 203400,00 грн. пені та 84000,00 грн. штрафу залишити без розгляду.

Судовий збір в сумі 4311,00 грн. повернути позивачу з Державного бюджету України ухвалою суду після набрання судовим рішенням законної сили.

Витрати на правову допомогу адвоката в сумі 1031,62 грн. залишити за позивачем.

Набрання рішенням законної сили, строк на апеляційне оскарження та порядок подачі апеляційної скарги визначені статтями 241, 256, 257 ГПК України з урахуванням положень пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 28.01.2020.

Суддя О.В.Федорова