УХВАЛА

м. Київ

20.01.2021Справа № 910/17016/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест"

до Концерну "Військторгсервіс"

про стягнення 830 313,79 грн.

Представники учасників справи: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Концерну "Військторгсервіс" (відповідач) про стягнення 830 313,79 грн., з яких 822 587,66 грн. основного боргу, 6 180,90 грн. пені, 1 545,23 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № ВКС-3119 від 15.02.2020 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.12.2020 року до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

16.12.2020 відповідачем подано до суду клопотання, відповідно до якого Концерн "Військторгсервіс" вказало про те, що відповідач заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.02.2021.

18.01.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи з забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Концерну "Військторгсервіс", в межах суми заборгованості, а також, заборонити Міністерству оборони України перераховувати Концерну "Військторгсервіс" кошти згідно Договору № 286/2/20/3 від 13.02.2020, укладеного між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс".

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2)забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6)зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10)іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заявник обґрунтовує подану ним заяву тим, що у заявника є підозри щодо того, що Концерн "Військторгсервіс" недобросовісно використовує кошти Міністерства оборони України та витрачає їх за нецільовими напрямками. За твердженням заявника, на відповідача розповсюджується мораторій щодо його банкрутства визначений у Перехідних положеннях Кодексу України з процедур банкрутства. У зв`язку з несплатою боргів, несплатою заробітної плати та можливим закриттям філій Концерну "Військторгсервіс", невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Наведені заявником підстави для забезпечення позову, за умови відсутності будь - яких інших доказів, на підтвердження таких фактів, не надають суду можливості дійти беззаперечних висновків щодо можливого утруднення виконання рішення суду.

Заявником не надано доказів того, що Концерн "Військторгсервіс" вчиняє дії щодо приховування майна та на час виконання судового рішення на його рахунках будуть відсутні кошти у достатньому розмірі.

Дослідивши подані заявником документи, додані до заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

У даному випадку обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість вжиття заходів до забезпечення позову судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що заявником у своїй заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 20.01.2021.

Суддя С. В. Стасюк