ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Справа № 924/1456/15

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

за участю представників сторін:

скаржника: Нетребко О.М.

боржника: не з`явився

арбітражного керуючого: не з`явився

інших кредиторів: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на ухвалу господарського суду Хмельницької області (про визнання додаткових грошових вимог ГУ ДПС у Хмельницькій області до боржника), постановлену 24.11.20р. суддею Крамаром С.І. об 11:27 год. у м.Хмельницькому, повний текст складено 30.11.20р. у справі № 924/1456/15

за заявою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області

про визнання банкрутом Фізичної особи - підприємця Українця Василя Васильовича м. Кам`янець - Подільський

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24 листопада 2020 року у справі №924/1456/15 заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області №27 від 09.06.2020 (з урахуванням уточнення від 30.09.2020) про визнання додаткових вимог до боржника у сумі 940 251,63грн задоволено частково.

Визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 17, ) до боржника - Фізичної особи - підприємця Українця Василя Васильовича м. Кам`янець - Подільський (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 821 330,28 грн, з яких вимоги в сумі: 12 447,81грн, як такі, що підлягають погашенню в другу чергу в процедурі погашення боргів боржника; 808 882,47грн, як такі, що підлягають погашенню в третю чергу в процедурі погашення боргів боржника; та 4 204,00 грн - витрати по сплаті судового збору, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.

В обґрунтування ухвали, суд з посиланням на ст. 59 КУзПБ (ст. 38 Закону України про банкрутство), постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №910/14827/16, від 16.04.2019 у справі №925/871/15, положення підпункту 1.3. статті 1 та підпункту 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України, вказав, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Крім того, судом взято до уваги, що боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, на підставі положень статті 59 КУзПБ, має право на легітимне очікування щодо звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом. А тому, суд дійшов висновку, що вимоги кредитора в сумі 118 921,35грн, які нараховано за періоди визначені кредитором після 29.09.2015 задоволенню та визнанню не підлягають.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ГУ ДПС у Хмельницькій області звернулося з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.11.2020 у даній справі про банкрутство ФОП Українця В.В. в частині відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у Хмельницькій області до боржника в сумі 118 921,35 грн і ухвалити нове рішення про включення зазначеної суми грошових вимог до реєстру вимог кредиторів.

Так, з посиланням на п. 6.1 ст. 6, пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14, п. 286.1., п. 286.2. ст.286, п. 288.1. ст.288 ПК України, ч. 1 ст. 59 КУзПБ вказує, що самостійно визначене податкове зобов`язання у вигляді земельного податку та орендної плати не пов`язане з здійсненням господарської діяльності боржника, що в свою чергу свідчить про те, що в боржника не виникло жодних додаткових зобов`язань, пов`язаних з провадженням господарської діяльності.

Скаржник вважає, що оскільки боржник як фізична особа - підприємець перебуває в стадії припинення та маючи статус платника податку, продовжує користуватися земельною ділянкою згідно діючого договору оренди від 23.12.2003, укладеного з Кам`янець - Подільською державною районною адміністрацією строком на 49 років, відповідно, має обов`язок щодо самостійного визначення та сплати такого грошового зобов`язання.

Крім того, вказує, що статею 59 КУзПБ встановлено, що в ліквідаційній процедурі не нараховується неустойка (штраф, пеня), проценти та інші економічні санкції за всіма видами заборгованості банкрута. Проте, самостійно визначена боржником в деклараціях заборгованість зі сплати земельного податку та орендної плати не підпадає під визначення поняття «неустойка (штраф, пеня)», відповідно, зазначене підтверджує правомірність дій контролюючого органу стосовно дозаявлення даних грошових вимог у справі про банкрутство та включення його до реєстру вимог кредиторів.

Разом з тим, скаржник зауважує, що з моменту визнання боржника у справі про банкрутство банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (введення процедури погашення боргів) порядок погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з такого боржника регулюється Кодексом України з процедур банкрутства. Відповідно, з метою недопущення втрат бюджету та порушення інтересів держави, грошові вимоги у справі про банкрутство повинні бути включенні до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали не досліджено вищевикладені обставини, порушено норми матеріального права (ст. 59 КУзПБ, п 1.3. ст. 1 ПКУ), що призвело до винесення необґрунтованого рішення.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників провадження у справі про банкрутство не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.

В судове засідання з`явився представник скаржника.

Решта учасників провадження у справі про банкрутство не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про дату, час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином (а.м.о.у. 170-178, 189-190 т. 1).

Отже, враховуючи норми ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду решти учасників провадження у справі про банкрутство, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.11.2020 у даній справі про банкрутство ФОП Українця В.В. в частині відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у Хмельницькій області до боржника в сумі 118 921,35 грн і ухвалити нове рішення про включення зазначеної суми грошових вимог до реєстру вимог кредиторів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою суду від 29.09.2015 порушено провадження у справі про визнання банкрутом фізичної особи - підприємця Українця Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ). Визнано безспірні грошові вимоги Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби Хмельницької області в розмірі 582135,57 грн.

Постановою суду від 29.09.2015 визнано банкрутом фізичну особу - підприємця Українця В.В., відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Аверкина Володимира Васильовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , E-mail ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво №1194 від 05.07.2013).

Ухвалою суду від 13.05.2020, у зв`язку із подальшим розглядом справи згідно Кодексу України з процедур банкрутства та застосуванням до банкрута - ФОП Українця В.В. процедури погашення боргів боржника, вирішено арбітражному керуючому Аверкину В.В. забезпечити виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника - Фізичної особи-підприємця Українця Василя Васильовича, як чинному ліквідатору банкрута.

10.06.2020 на адресу суду надійшла заява №27 від 09.06.2020 Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання додаткових поточних вимог до боржника у сумі 1 225 865,29 грн, яка призначена до розгляду в судовому засіданні.

На адресу суду 30.09.2020 заявник (кредитор) - ГУ ДПС у Хмельницькій області подав заяву про уточнення грошових вимог до боржника, згідно якої просив суд визнати грошові вимоги в сумі 940 251,63грн. До заяви додав уточнених розрахунок сум заборгованості.

Як вбачається зі змісту заяви Головного управління ДПС у Хмельницькій області №27 від 09.06.2020 з грошовими вимогами (з урахуванням уточнення від 30.09.2020), кредитор заявляє вимогу про визнання кредиторських вимог щодо сплати податкового боргу у сумі - 940 251,63грн (в т.ч.: 131 368,66грн - основний платіж, 118 398,22грн - штрафні санкції, 690 484,75грн - пеня), що підтверджується довідкою про суми податкового боргу платника податків, податковими деклараціями, розрахунком суми кредиторських вимог.

Відповідно до поданих до заяви кредитора документів, заборгованість в сумі 940 251,63грн утворилась внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум грошових зобов`язань:

1) по орендній платі з фізичних осіб (м. Кам`янець-Подільський) в сумі 122 060,64 грн (в т.ч.: 31035,98 грн - основний платіж, 6198,22 грн - штрафні санкції, 84826,44 грн - пеня ), що підтверджується такими документами, а саме: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2-а-6226/10/2270 в сумі 7709,91 грн, в т.ч.: 3994,23 грн - штрафні санкції, 3715,68 грн - пеня; постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.05.2015 № 822/1821/15 в сумі 2203,99 грн (штрафні санкції); податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік (звітна) від 17.02.2017 за січень - грудень 2017 року в сумі 15517,99грн; податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік (звітна) від 08.02.2018 за січень - грудень 2018 року в сумі 15517,99грн;

2) по орендній платі з фізичних осіб (с. Оринин Кам`янець-Подільського району) в сумі 16111,51 грн (в т.ч. : 14639,61 грн - основний платіж, 615,73 грн - штрафні санкції, 856,17 грн - пеня), що підтверджується такими документами, а саме: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2-а-6226/10/2270 в сумі 887,76 грн, в т.ч.: 615,73 грн - штрафні санкції, 272,03 грн - пеня; постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2270/4299/11 в сумі 441,10 грн (пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.06.2012 № 2270/2340/12 в сумі 143,04грн (пеня); податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік (звітна) від 18.02.2016 за січень - грудень 2016 року в сумі 14639,61 грн;

3) по орендній платі з фізичних осіб (м. Дунаївці) в сумі 16350,68 грн (основний платіж), що підтверджується податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік (звітна) від 02.03.2015 за січень - грудень 2015 року.

4) по податку на додану вартість в сумі 496950,30 грн (в т.ч.: 100597,30 грн - штрафні санкції, 396353,03грн - пеня), що підтверджується такими документами, а саме: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2-а-6235/10/2270 в сумі 20,70 грн (в т.ч.: 10,00 грн - штрафні санкції, 10,70 грн - пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2-а-2913/09/2270/11 в сумі 227,87 грн (в т.ч.: 0,30 грн - штрафні санкції, 227,57 грн - пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2270/2340/12 в сумі 4615,74 грн (в т.ч.: 4583,00 грн - штрафні санкції, 32,74 грн - пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду №2270/8388/11 в сумі 10922,78 грн (в т.ч.: 96003,97 грн - штрафні санкції, 4918,81 грн - пеня);

5) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами (код бюджету 11010100) в сумі 14294,21 грн (в т.ч.: 3239,95 грн - штрафні санкції, 11054,26 грн - пеня), що підтверджується такими документами, а саме: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2-а-6235/10/2270 в сумі 20,70 грн (в т.ч.: 10,00 грн - штрафні санкції, 10,70 грн - пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2014 № 822/1143/14 в сумі 3239,95 грн (штрафні санкції); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.05.2015 № 822/1821/15 в сумі 510,00 грн (пеня);

6) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджету 11010500) в сумі 189015,99 грн (в т.ч.: 860,53 грн - штрафні санкції, 188155,46 грн - пеня), що підтверджується такими документами, а саме: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2270/8388/11 в сумі 434,24 грн (пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду №822/1143/14 в сумі 1473,29 грн (пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/1821/15 в сумі 1262,37 грн (в т.ч.: 860,03 грн - штрафні санкції, 402,34 грн - пеня); податковою декларацією про майновий стан і доходи (для підприємців) (уточнений звіт) від 15.06.2016 в сумі 0,50 грн (штрафні санкції);

7) по земельному податку з фізичних осіб (м. Кам`янець-Подільський) в сумі 73998,72 грн (в т.ч.: 67819,92 грн - основний платіж, 100,00 грн - штрафні санкції, 6078,80 грн - пеня), що підтверджується такими документами, а саме: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/1143/14 в сумі 19,73 грн (пеня); постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/1821/15 в сумі 100,00 грн (штрафні санкції); податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік (звітна) від 08.02.2015 за червень - грудень 2015 року в сумі 8126,06 грн; податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік (звітна) від 18.02.2016 за січень - грудень 2016 року в сумі 29825,09 грн; податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік (звітна) від 17.02.2016 за січень - грудень 2017 року в сумі 29868,64 грн;

8) по земельному податку з фізичних осіб (с. Оринин) в сумі 1605,84 грн (в т.ч.: 1522,47 грн - основний платіж, 83,37 грн - штрафні санкції), що підтверджується такими документами, а саме: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/1821/15 в сумі 83,37 грн (штрафні санкції); податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік (звітна) від 20.02.2014 за квітень - грудень 2014 року в сумі 377,09 грн; податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік (звітна) від 19.02.2015 за січень - грудень 2015 року в сумі 505,03 грн; податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік (звітна) від 16.05.2016 за січень - грудень 2016 року в сумі 723,72 грн;

9) по збору за провадження торгівельної діяльності (роздрібна торгівля), сплачувався фізичними особами, що справлявся до 01 січня 2015 року в сумі 662,96 грн (в т.ч.: 386,00 грн - штрафні санкції, 276,96 грн - пеня), що підтверджується: постановою Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/1143/14 в сумі 386,00 грн (штрафні санкції);

10) по збору за провадження торгівельної діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом (с. Оринин) в сумі 1287,00 грн (штрафні санкції), що підтверджується постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2014 № 822/1143/14;

11) по екологічному податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення в сумі 1 977,46 грн (в т.ч.: 1020,00 грн - штрафні санкції, 957,46 грн - пеня), що підтверджується постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2014 №822/1143/14 в сумі 1020,00 грн (штрафні санкції);

12) по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій (м. Кам`янець-Подільський) в сумі 5936,32 грн (в т.ч.: 4040,15 грн - штрафні санкції, 1926,17 грн - пеня), що підтверджується постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2009№2-а-9437/10/2270 в сумі 949,15 грн (штрафні санкції) та постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2014 №822/1143/14 в сумі 3061,00 грн (штрафні санкції).

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24 листопада 2020 року у справі №924/1456/15 заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області №27 від 09.06.2020 (з урахуванням уточнення від 30.09.2020) про визнання додаткових вимог до боржника у сумі 940 251,63грн задоволено частково.

Визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 17, ) до боржника - Фізичної особи - підприємця Українця Василя Васильовича м. Кам`янець - Подільський (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 821 330,28 грн, з яких вимоги в сумі: 12 447,81грн, як такі, що підлягають погашенню в другу чергу в процедурі погашення боргів боржника; 808 882,47грн, як такі, що підлягають погашенню в третю чергу в процедурі погашення боргів боржника; та 4 204,00 грн - витрати по сплаті судового збору, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.

При цьому, скаржник не погоджується із вказаною ухвалою лише в частині відмови у визнанні грошових вимог у розмірі 118 921,35 грн.

Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає ухвалу суду першої інстанції лише в частині відмови у визнанні грошових вимог у розмірі 118 921,35 грн (основний платіж) згідно поданих податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 - 2018 роки та після 29.09.2015. Судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КУзПБ (аналогічна норма містилася і у ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, яка діяла на час винесення постанови про визнання ФОП Українця В.В. банкрутом) визначено, що з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Згідно п. 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства (до 21.10.2019 визначалось Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Отже, на переконання колегії суддів, аналіз положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України, ст. 59 КУзПБ дає підстави дійти до висновку, що з моменту визнання боржника у справі про банкрутство банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (введення процедури погашення боргів) порядок погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з такого боржника регулюється Кодексом України з процедур банкрутства.

Положеннями ст. 2 ГПК України визначено основні засади (принципи) господарського судочинства.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад (принципом) господарського судочинства є верховенство права.

У пункті 3.1. Рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 у справі № 1-25/2010 зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, системний аналіз положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України та положень частини першої статті 59 КУзПБ (ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство (до 21.10.20219)) дає підстави стверджувати, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.03.2019 по справі №910/14827/16, від 16.04.2019 по справі № 925/871/15).

Щодо твердження апелянта, про самостійне визначення платником податків - ФОП Українцем В.В., грошового зобов`язання із сплати земельного податку, як узгодженого та такого, що підлягає сплаті, оскільки воно не пов`язане із господарською діяльністю боржника, а тому в нього не виникло жодних додаткових зобов`язань пов`язаних із провадженням господарської діяльності, суд апеляційної інстанції вказує таке.

Так, згідно п. 14.1.147 ст.14 Податкового Кодексу України зазначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, про, що було зазначено вище.

При цьому норми частини першої статті 59 КУзПБ (ч.1 ст. 38 Закону про банкрутство (до 21.10.2019)) не передбачають виникнення податкового обов`язку у боржника, щодо якого господарським судом відкрито ліквідаційну процедуру, з підстав самостійного визначення таким боржником обов`язку щодо обчислення та декларування плати за землю та податку на неї, термін сплати за якими настав після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Статтею 19 Конституції України унормовано, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, враховуючи приписи частини першої статті 59 КУзПБ (ч.1 ст. 38 Закону про банкрутство (до 21.10.2019р.)), а також положення підпункту 1.3. статті 1 та підпункту 14.1.147 статті 14 Податкового Кодексу України, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що подання боржником, щодо якого введено ліквідаційну процедуру (процедуру погашення боргів), декларацій до контролюючого органу не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, а тому доводи апеляційної скарги про протилежне спростовуються наведеним вище.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, на підставі положень статті 59 КУзПБ, має право на легітимне очікування щодо звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Легітимні очікування безпосередньо випливають із конституційної норми - частини другої статті 19 Конституції України, за якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, як зазначалося вище, передбачено ст. 59 КУзПБ, а також зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 16.04.2019 по справі № 925/871/15.

За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги кредитора в сумі 118 921,35 грн, які нараховано за періоди визначені кредитором після 29.09.2015 задоволенню та визнанню не підлягають.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 24.11.2020 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування в оскарженій частині.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на ухвалу господарського суду Хмельницької області (про визнання додаткових грошових вимог ГУ ДПС у Хмельницькій області до боржника) від 24.11.20 у справі № 924/1456/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.11.20 у справі №924/1456/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №924/1456/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "27" січня 2021 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.