Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вотан Україна»
про стягнення 25.322,60 грн
Представники сторін: не викликались
02.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вотан Україна» про стягнення 25.322,60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано, тим що між сторонами укладено договір № 531/Д-2/15 від 02.01.2019 на підставі якого позивачем у період з 24.06.2019 по 10.09.2019 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 237.985,23 грн. Умовами договору встановлено, що відповідач зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму вартості продукції протягом 30 календарних днів з дня її одержання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 531/Д-2/15 від 02.01.2019, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з останнього 25.322,60 грн, з яких 6.000,00 грн основного боргу, 16.178,34 грн пені та 3.144,26 грн 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/16942/20 від 12.01.2021 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вотан Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума» 16.178,34 грн пені, 3.144,26 грн - 3% річних, 2.102,00 грн витрат по сплаті судового збору; провадження у справі в частині стягнення 6.000,00 грн основного боргу закрито.

20.01.2021 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9.000,00 грн. У заяві міститься клопотання про поновлення строку для подачі доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які планує понести позивач у зв`язку з розглядом справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу становить 9.000,00 грн, з яких написання та подання позовної заяви до суду - 6.500,00 грн, написання та подання відповіді на відзив відповідача - 2.500,00 грн.

До позовної заяви додано наступні документи в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 4 від 14.08.2020; додаток № 1 до вказаного договору; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 7668/10 від 19.04.2019; ордер серія КС № 625161 від 14.08.2020.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладені вимоги Господарського процесуального кодексу, Верховний Суд у постанові № 922/376/20 від 06.10.2020 зазначив, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення у даній справі прийнято у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін 12.01.2021 та копію його повного тексту було 13.01.2021 надіслано сторонам поштою. Також 12.01.2021 рішення у даній справі було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень, яке було оприлюднено 13.01.2021.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 7 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Заява позивача про ухвалення додаткового рішення надіслана до суду (подана до відправлення до поштового відділення зв`язку) 18.01.2021, тобто в межах встановленого строку на її подання, а отже відсутні підстави для поновлення відповідного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

14.08.2020 між позивачем (клієнт) та адвокатом Марченко Ларисою Євгенівною (адвокат) укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 4, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати клієнту професійну правничу (правову) допомогу з метою стягнення з ТОВ «Вотан Україна» заборгованості за договором № 531/Д-2/15 від 02.01.2015.

Згідно з п. 3.2 вказаного договору розмір винагороди (гонорару) клієнта визначається сторонами у додатку № 1 до цього договору.

Згідно додатку № 1 до договору № 4 від 14.08.2020 визначено, наступні розміри винагороди (гонорару) адвокату:

1.1. здійснення розрахунків заборгованості, неустойки (штрафу, пені), 3% річних тощо, складання та подання позовної заяви - 6.500,00 грн.

1.2. підготовка, складання та подання відповіді на відзив, заяви про зменшення/збільшення позовних вимог тощо - 2.500,00 грн за кожний документ.

Відповідно до п. 3.3 договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) відповідно до даного договору, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання сторонам акту надання правової допомоги з розрахунком фактичних витрат.

Згідно з п. 3.2 договору розмір фактично наданої адвокатом правової допомоги згідно з цим договором та додатками до нього та/або додатковими угодами зазначається в акті про надання правової допомоги, який подається адвокатом на підпис клієнту протягом 3 (трьох) робочих днів з дня ухвалення судом рішення у справі або закриття провадження у справі при розгляді справи в порядку позовного провадження.

15.01.2021 між позивачем та адвокатом складено акт про надання правової допомоги, згідно якого загальна вартість наданих послуг становить 9.000,00 грн.

Відповідач вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 9.000,00 грн не є адекватною, проте відповідачем жодним чином не підтверджено неспівмірність такого розміру.

Підтвердженням того, що Марченко Лариса Євгенівна є адвокатом свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 7668/10 від 19.04.2019.

Доказів сплати позивачем адвокату гонорару в сумі 9.000,00 грн не подано.

Разом з цим, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного надання послуг та їх обсягу, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача повністю в сумі 9.000,00 грн. При розподілі витрат на правничу допомогу судом враховану ту обставину, що позовні вимоги задоволено частково у зв`язку зі сплатою відповідачем частини боргу після звернення позивача з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вотан Україна» (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 9, кв. 53, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума» (07403, Київська область, м. Бровари, вул. Кутузова (Онікієнка), 127, ) 9.000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова