ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" січня 2021 р.Справа № 922/3025/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго", смт. Слобожанське, Зміївський р.-н, Харківська обл.
про стягнення 2526089,98 грн.
за участю представників сторін:

прокуратури - Зливка К.О. (службове посвідчення № 047938 від 13.09.2017);

позивача - Сосіна І. О. (довіреність № 4219/01-22/12-16 від 29.10.2018);

відповідача - Чигрина Л.Г. (довіреність № 592 від 23.12.2021).

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути зі Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (далі за текстом - відповідач) шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів у сумі 2526089,98 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов природоохоронного законодавства щодо спеціального водокористування, за порушення якого Законом України Про охорону навколишнього природного середовища передбачена відповідальність у вигляді відшкодування шкоди.

Ухвалою господарського суду Харківської від 23.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі; зазначену справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.10.2020.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської від 19.10.2020 розгляд справи відкладено на 09.11.2020.

Ухвалою господарського суду Харківської від 09.11.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 днів та оголошено перерву до 30.11.2020.

В підготовчому засіданні 30.11.2020 оголошено перерву до 21.12.2020.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 23540 від 09.11.2020) в якому просить суд відмовити прокурору в задоволенні позову.

Позивач надав суду відповідь на відзив (вх. № 24127 від 16.10.2020) в якій просить суд заявлений прокурором позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.01.2021.

На судове засідання 18.01.2021 прибули представники сторін.

Прокурор та представник позивача підтримують позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та просять суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до статей 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

В силу ч.3-5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Спеціальним законом, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 вказаного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17.

Як свідчить подана на розгляд суду позовна заява, в ній прокурор обґрунтовуючи необхідність її подання в інтересах Державної екологічної інспекції у Харківській області зокрема зазначає, що остання з моменту пред`явлення до Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" претензії (04.08.2020) до моменту складання та подання позову (16.09.2020) не вжито заходів щодо стягнення з відповідача збитків, заподіяних внаслідок самовільного водокористування, що спричиняє порушення інтересів держави, у вигляді ненадходження коштів до спеціальних фондів державного та місцевих бюджетів. Прокурор вказує, що відповідне повідомлення в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» ним надіслано на адресу Державної екологічної інспекції у Харківській області 17.08.2020.

Втім, суд вважає такий висновок прокурора передчасним, виходячи з наступного.

Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. п. 1, 7 положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 275 від 19.04.2017).

Таким чином, Державна екологічна інспекція у Харківській області є органом, уповноваженим державою здійснювати функції державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території Харківської області.

Як свідчать матеріали справи, в межах повноважень, наданих Державній екологічній інспекції у Харківській області, остання здійснила перевірку діяльності Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго", за результатами якої склала акт від 11.06.2020 № 450/11-02/04-06 в якому виявила певні порушення.

На підставі зазначеного акту Державна екологічна інспекція у Харківській області винесла припис від 17.06.2020 № 14/04-06 про усунення виявлених порушень.

Разом з тим, Зміївська теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства "Центренерго" вважаючи висновки, викладені в акті від 11.06.2020 № 450/11-02/04-06 помилковими, 12.06.2020 подала до Регіонального офісу Держводагенства України у Харківській області Форму з уточненим звітом за 2019 рік.

В подальшому, Державна екологічна інспекція у Харківській області на підставі відомостей вказаних в акті від 11.06.2020 № 450/11-02/04-06 здійснила розрахунок заподіяної шкоди та звернулася до Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" з претензією № 132 від 04.08.2020, в якій запропонувала останній в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду в сумі 2526089,98 грн. на протязі 10 днів з моменту отримання вказаної претензії.

Згідно з наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 № 958 Нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

З урахуванням викладеного, надіслана на адресу Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" претензія № 132 від 04.08.2020 мала надійти на адресу останньої з урахуванням певного поштового перебігу (щонайменше 06.08.2020), та після її отримання остання протягом 10 днів мала можливість в добровільному порядку виконати викладені в ній вимоги (тобто щонайменше до 17.08.2020).

Однак вже 17.08.2020 прокурор направив на адресу Державної екологічної інспекції у Харківській області повідомлення № 41/3-10174вих-20, в якому зазначає, що державі заподіяно матеріальний збиток на суму 2526089,98 грн., однак останньою позовна заява про його відшкодування не заявлялась. З урахуванням наведеного, прокурор відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомляє, що він використовує своє право подання позовної заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Харківській області до Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго».

Платіжним дорученням від 02.09.2020 прокурором оплачено судовий збір за подання позову, а з позовною заявою по даній справі прокурор звернувся вже 16.09.2020.

Однак, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено наступну правову позицію.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п.39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (п.40).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п.43).

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (п.47).

В даному випадку, матеріли справи не тільки не підтверджують, а й навпаки спростовують доводи прокурора про бездіяльність компетентного органу - Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Суд зазначає, що законом не визначено строку для звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. До такого позову застосовується загальний строк позовної давності тривалістю в 3 роки.

Станом на момент подання повідомлення № 41/3-10174вих-20 від 17.08.2020 про вжиття прокурором заходів представницького характеру компетентний орган - Державна екологічна інспекція у Харківській області вживала всіх необхідних заходів з метою позасудового врегулювання спору.

В подальшому, остання мала можливість звернутися до суду з відповідним позовом як протягом розумного строку, так і взагалі в межах встановленого законом строку позовної давності.

Зазначені обставини свідчать про передчасне звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, а матеріали справи № 922/3025/20 не містять доказів бездіяльності останньої, тобто триваючого у часі невиконання посадовими особами покладених на територіальний орган Державної екологічної інспекції завдань та функцій.

Суд зазначає, що матеріали даної справи також не містять доказів неможливості самостійного звернення Державної екологічної інспекції у Харківській області до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди. Посилання представника Державної екологічної інспекції у Харківській області в судовому засіданні на відсутність бюджетного фінансування на оплату судового збору свого підтвердження матеріалами справи не знайшли. Крім того, згідно з повідомленням прокурора № 41/3-10174вих-20 від 17.08.2020, та поданою ним позовною заявою, підставою для звернення прокурора до суду є саме бездіяльність Державної екологічної інспекції у Харківській області а не відсутність в останньої грошових коштів на оплату судового збору.

До того ж, у випадку відсутності бюджетних коштів на оплату судового збору, передбачених бюджетом установи на 2020 рік, зазначене не позбавляє Державну екологічну інспекцію у Харківській області звернутися до суду з відповідним позовом в наступному році, після надходження коштів передбачених на оплату судового збору в 2021 році.

Крім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005 р., заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009 р., заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Ради Європи від 27.05.2003 р. №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя згідно п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

Суд наголошує, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку, передчасно звернувшись до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області прокурор безпідставно надав перевагу зазначеній установі в спорі з Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго", що не відповідає принципу рівності сторін в даному судовому процесі.

Відтак, суд приходить до висновку, що у даній справі відсутні передбачені законом виключні підстави звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави, оскільки прокурор не підтвердив правових підстав для представництва та відповідно, не набув процесуального статусу органу, якому законом (ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру") надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

З метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду). Такого ж висновку щодо застосування наведеної норми процесуального права дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, виклавши його в постанові від 19 лютого 2019 року у справі № 925/226/18 (п.54).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про залишення поданого прокурором позову без розгляду.

На підставі ст. 129 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", та керуючись ст.ст. 74, 86, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити позов Заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області до Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 2526089,98 грн без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в строки та порядку, передбаченому ст. ст. 254-257 ГПК України з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень ГПК України та п. 17.5 перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак