ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1251/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання Земляк А.В.,

за участю представників:

від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" Бернатович О.О.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" Бондаренко Т.А., Єлін І.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2020, прийняте суддею Бездолею Ю.С., м. Одеса, повний текст складено 30.10.2020,

у справі №916/1251/19

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ"

про стягнення 256 572,52 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальній сумі 256572,52 грн, з яких: 239012 грн заборгованості за договором №ДФ-28 від 20.09.2005 з урахуванням інфляційних втрат, 16181,45 грн пені та 1379,07 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-28 від 20.09.2005 в частині сплати орендної плати за період з листопада місяця 2018 року по березень місяць 2019 року.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 08.05.2019 відкрито провадження у справі №916/1251/19.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2020 у справі №916/1251/19 (суддя Бездоля Ю.С.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване відсутністю правових підстав для стягнення орендної плати і нарахованих на неї 3% річних, пені та інфляційних втрат, оскільки протягом заявленого позивачем періоду виникнення заборгованості передане відповідачу 01.03.2016 державне майно знаходилось у нього не на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-28 від 20.09.2005.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2020 у справі №916/1251/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що повторне підписання акту приймання-передачі майна в оренду в межах виконавчого провадження з виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 не спростовує обставини отримання відповідачем у користування майна за актом від 01.03.2016 поза межами вказаного виконавчого провадження, при цьому відсутність у даному акті посилання на виконання вищенаведеного судового рішення жодним чином не впливає на оцінку обставини складання самого акту, як первинного документа на підтвердження господарської операції з передачі позивачем та, відповідно, отримання відповідачем майна на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-28 від 20.09.2005, відтак, з огляду на те, що об`єкт оренди був переданий Товариству з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" у повному складі, знаходився у нього в користуванні та експлуатувався товариством, що підтверджується документально, відповідач зобов`язаний вносити оренду плату за весь час користування майном, починаючи з 01.03.2016, у тому числі і за період, заявлений у даній справі, а саме: з листопада місяця 2018 року по березень місяць 2019 року. Крім того, за твердженням апелянта, всі обставини, на які відповідач посилався в якості заперечень проти задоволення позовних вимог (невиконання судового рішення у справі №916/4494/15, відсутність нової оцінки майна, неправильність здійснення нарахування орендної плати в контексті заперечень правомірності застосування положень додаткових угод до договору оренди тощо) спростовані прийнятими в інших судових справах рішеннями судів, які містять преюдиційні обставини для даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 06.12.2020 (вх.№3864/20/Д1 від 07.12.2020) Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Зокрема, відповідач зауважує на тому, що після набрання законної сили рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 сторонами на виконання цього судового рішення не підписувався акт приймання-передачі до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-28 від 20.09.2005, що свідчить про відсутність правових підстав вважати відповідача таким, що з 01.03.2016 вступив у користування нерухомим майном на строк і на умовах, передбачених вищезазначеним договором оренди, який був визнаний поновленим, відтак останній набув зазначене майно у позадоговірний спосіб. Відповідач також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" в особі його уповноважених органів управління загальних зборів учасників та виконавчого органу (директора) не вчинялось жодних фактичних дій щодо виконання підписаних зі сторони товариства неуповноваженою особою додаткових договорів №ДФ-28/4 від 13.06.2013, №ДФ-28/5 від 06.11.2013 та №ДФ-28/6 від 04.09.2014 до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-28 від 20.09.2005, які не створюють жодних цивільних правовідносин, тим більше, що вищевказаний договір не міг бути поновлений на умовах цих додаткових угод у зв`язку з відсутністю у позивача на дату визнання договору поновленим (04.01.2016) нової актуальної оцінки об`єкта оренди. Водночас відповідач наголошує на тому, що складений станом на 13.06.2013 розподільчий баланс не є належним, допустимим та достовірним у розумінні процесуального закону доказом на підтвердження переходу частини майна, прав та обов`язків, що є предметом договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-28 від 20.09.2005 до позивача під час проведення 27.05.2013 державної реєстрації останнього. Крім того, за твердженням відповідача, позивачем при визначенні суми орендної плати необґрунтовано застосовано сукупний індекс інфляції, а також безпідставно здійснено розрахунок розміру місячної орендної плати наростаючим підсумком, в тому числі під час припинення дії договору, тобто в період з 29.09.2014 по 01.03.2016.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 24.11.2020 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 10.12.2020 справу №916/1251/19 призначено до розгляду на 20.01.2021 о 12:00.

16.12.2020 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" надійшло клопотання б/н від 16.12.2020 (вх.№3864/20/Д2 від 16.12.2020), в якому останнє просило встановити, що позовну заяву у справі №916/1251/19 подано без додержання вимог, викладених у пункті 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України, а також постановити ухвалу про залишення без руху апеляційної скарги у вказаній справі у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог статті 258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що вищенаведене клопотання б/н від 16.12.2020 (вх.№3864/20/Д2 від 16.12.2020) відповідачем подано поза межами строків, визначених апеляційним господарським судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, а також те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" не порушувало питання про поновлення або продовження вказаного процесуального строку, зазначене клопотання колегією суддів залишено без розгляду, про що у судовому засіданні 20.01.2021 було постановлено протокольну ухвалу.

У судовому засіданні 20.01.2021 представник Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" апеляційну скаргу підтримав, представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" висловили заперечення проти її задоволення.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області ("Орендодавець") та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" ("Орендар") укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-28 (далі договір №ДФ-28 від 20.09.2005), відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг; 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 16 - магазин; 20 - склад магазину; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 50, 46, 47 - туалети; 38 - кладова; 34, 24 - диспетчерські; 15, 16, 17, 25 - офіс; 23 - коридор; 26, 27, 28 - приміщення; 12 - кімната для переговорів; 13 - кухня, 11 - кают-компанія; 18, 22 - вмивальня; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холу - 8, що перебувають на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

В силу пункту 1.2 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить 1563000 грн.

Пунктом 1.3 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 передбачено, що мета використання об`єкту оренди для розміщення офісу, кают-компанії, зберігання та сервісного обслуговування яхт (інше використання нерухомого майна).

Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Передача об`єкту оренди в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на об`єкт оренди. Власником об`єкту оренди залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди. Об`єкт оренди залишається на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" з зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим (пункти 2.1, 2.2, 2.4 договору №ДФ-28 від 20.09.2005).

За умовами пункту 2.3 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза"; вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить 1563000 грн.

У пункті 3.1 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №75 від 19.01.2000, і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2005 року): 13064,08 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з пунктами 3.2-3.4, 3.6 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 орендна плата за перший місяць оренди вересень 2005 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (липень 2005 року) на індекси інфляції серпня, вересня 2005 року включно. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується Орендарем до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем. Одночасно копії платіжних доручень на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% та 30% Балансоутримувачу надсилається Орендарем Орендодавцеві. Розмір орендної плати підлягає перерахунку на вимогу однієї із сторін у разі змін чинного законодавства, Методики її розрахунку, змін цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до пункту 5.2 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 Орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Цей договір укладено терміном до 20.09.2012 включно та діє з моменту його підписання сторонами. Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором за умови погодження Міністерства транспорту та зв`язку України (пункти 10.1, 10.2, 10.9 договору №ДФ-28 від 20.09.2005).

Договір №ДФ-28 від 20.09.2005 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2592.

20.09.2005 на виконання вищенаведеного договору Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" було підписано відповідний акт приймання-передачі, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт оренди.

В подальшому 20.06.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" було укладено договір №ДФ-28/1 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору №), відповідно до якого, зокрема, пункти 3.1, 3.2 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 викладено в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 27.12.2006 №1846) і становить без урахування ПДВ за місяць розрахунку грудень 2006 року: 22627 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за місяць оренди січень 2007 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць оренди грудень 2006 року на індекс інфляції за січень 2007 року включно". Розділ 5 "Обов`язки орендаря" договору №ДФ-28 від 20.09.2005 доповнено абзацом наступного змісту: "Протягом місяця з моменту підписання цих змін сплатити орендну плату, визначену у пункті 2 цих змін, починаючи з 01.01.2007, у повному обсязі у співвідношенні, визначеному зазначеним договором оренди". Ці зміни діють з 01.01.2017, є невід`ємною та складовою частиною договору №ДФ-28 від 20.09.2005, а розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна від 20.09.2005 до договору №ДФ-28 від 20.09.2005 вважається таким, що витратив чинність.

05.03.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ") укладено договір №ДФ-28/2 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, на підставі якого, зокрема, змінено преамбулу договору №ДФ-28 від 20.09.2005 та викладено пункти 3.1, 3.2 останнього в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 27.12.2006 №1846) і становить без врахуванням ПДВ за базовий місяць розрахунку - грудень 2006 року: 22627 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за поточний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції поточного місяця включно".

На виконання договору №ДФ-28/2 від 05.03.2009 сторонами цього договору 05.03.2009 було підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Договором від 06.07.2010 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", було змінено преамбулу договору №ДФ-28 від 20.09.2005, викладено окремі пункти останнього в новій редакції, у тому числі пунктом 10.1 вказаного договору оренди продовжено його дію до 06.07.2015, а договором №ДФ-28/4 від 13.06.2013 про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 (обліковий номер 4) погоджено зміну балансоутримувача з Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" на його правонаступника в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчого балансу Державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

06.11.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору №), відповідно до якого пункти 1.1. 1.2, 2.3, 2.4, 3.1 та 12.2 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 викладені в новій редакції, зокрема:

-"1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (надалі об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі: 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова: 24,34 - диспетчерські; 15, 16, 17, 25 - офіс; 27 - приміщення: 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна; загальною площею 1457,5 кв.м, 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (надалі - Балансоутримувач), розташованих за адресою: місто Одеса, вулиця Приморська, 6. Об`єкт оренди належить державі в особі Верховної Ради України на підставі Свідоцтва про право власності (серія ЯЯЯ №061660), виданого 07.06.2005 Виконавчим комітетом Одеської міської ради; право власності зареєстроване 09.04.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 737979, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2704796, виданим 20.04.2013 Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області";

-"1.2. Згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена ТОВ "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить: 1093821,77 грн";

-"2.3. Передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена ТОВ "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить: 1093821,77 грн";

-"3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2013 року: 28696,41 грн. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць серпень 2013 року на індекс інфляції вересня 2013 року, жовтня 2013 року та листопада 2013 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством".

06.11.2013 на виконання вищенаведеного договору про внесення змін до договору №ДФ-28 від 20.09.2005 були підписані відповідні акти, а саме:

-акт б/н від 06.11.2013 прийому-передачі (повернення) майна до договору оренди від 20.09.2005 нерухомого майна, що належить до державної власності (обліковий номер договору №), за яким Орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а Балансоутримувач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: 23 - коридор 20,4 кв.м, 26, 28 - приміщення 37,4 кв.м, 11 - кают-компанія 98,2 кв.м, 12 - кімната для переговорів 48,6 кв.м, 13 - кухня 17,5 кв.м, 16 - магазин 35,8 кв.м, 20 - склад магазину 26,2 кв.м, малий елінг (літера Б) 343,2 кв.м, загальною площею 627,3 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6;

-акт б/н від 06.11.2013 приймання-передачі державного нерухомого майна, на підставі якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг 952 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв.м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв.м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв.м; 38 - кладова 15,5 кв.м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв.м; 27 - приміщення 14,9 кв.м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв.м; 19, 21 - туалети 2,3 кв.м; 20 - ванна 2,3 кв.м, загальною площею 1457,5 кв.м, 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Договором №ДФ-28/6 від 04.09.2014 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору №), укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", пункти 3.1, 3.2 договору №ДФ-28 від 20.09.2005 викладено в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами та доповненнями) і становить без врахуванням ПДВ: за базовий місяць розрахунку - серпень 2011 року: 41515,36 грн; за базовий місяць розрахунку - жовтень 2013 року: 29153,27 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць жовтень 2013 року на індекс інфляції листопада 2013 року".

Згідно з актом б/н від 29.09.2014 прийому-передачі (повернення) майна до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору №) Орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а Балансоутримувач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: частину комплексу будівель морському вокзалу: у літ "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова; 24, 34 - диспетчерські; 27 - приміщення; 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 1370,70 кв.м; 54/1000 частин холу - 8 (4,96 кв.м), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6; частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ "Б": 15, 16, 17, 25 - офіс загальною площею 86,8 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6. При цьому у даному акті зазначено про те, що з моменту його підписання сторони не мають жодних претензій щодо складу та стану вищевказаного майна, а також взаємних розрахунків за його платне використання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15, яке набрало законної сили та є чинним, задоволено позов засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" ОСОБА_1 ; визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005 (обліковий номер ) з дати набрання судового рішення законної сили; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно з договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 у справі №916/4494/15 роз`яснено ОСОБА_1 , що договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер ) визнано поновленим з дати набрання судового рішення законної сили, а саме: 04.01.2016 на умовах договору оренди від 20.09.2005; роз`яснено ОСОБА_1 , що поновлений рішенням суду 14.12.2015 у справі №916/4494/15 договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

04.01.2016 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 місцевим господарським судом видано відповідний наказ.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.03.2019 відкрито виконавче провадження №58603506 з виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/4494/15 від 04.01.2016.

22.05.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №58603506.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 у справі №916/4494/15, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 19.09.2019, задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" в особі Бондаренка Андрія Володимировича на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №58603506 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі №916/4494/15; скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №58603506, винесену 22.05.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.09.2019 відновлено виконавче провадження №58603506 з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі №916/4494/15.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі №916/4494/15 було задоволено заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №10-07-01099 від 10.10.2019 (вх.№2-4956/19 від 11.10.2019 та визнано наказ Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі №916/4494/15 таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019, яка набрала законної сили та є чинною, ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі №916/4494/15 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 10.10.2019 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Дана постанова мотивована тим, що обов`язок передати майно на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не виконано, оскільки підписаний Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" акт від 01.03.2016 приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до договору від "- .- .-" року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009", відповідно до якого Орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області) передає, а Орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг 343,2 кв.м; 96 - великий елінг - 952 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв.м; 16 - магазин 35,8 кв.м; 20 - склад магазину 26,2 кв.м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв.м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв.м; 38 - кладова 15,5 кв.м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв.м; 23 - коридор 20,4 кв.м; 26, 27, 28 - приміщення 52,3 кв.м; 12 - кімната для переговорів 48,6 кв.м; 13 - кухня 17,5 кв.м; 11 - кают-компанія 98,2 кв.м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв.м; 19, 21 - туалети 2,3 кв.м; 20 - ванна 2,3 кв.м, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холу 8 - 4,96 кв.м, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6, не є належним стосовно обставин виконання саме рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15, адже його зміст не свідчить, що він складався та підписувався саме на виконання зазначеного рішення місцевого господарського суду або виданого останнім на його виконання наказу №916/4494/15 від 04.01.2016.

10.09.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було прийнято постанову, якою відкрито виконавче провадження №63004540 з виконання дублікату наказу Господарського суду Одеської області №916/4494/15 від 04.01.2016.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях листом №11-06-04086 від 21.09.2020 повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", Одеську філію Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про організацію 24.09.2020 підписання акту приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до договору оренди від 20.09.2005, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (минула назва Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009").

До вказаного листа Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях було додано проект акту приймання-передачі державного нерухомого майна в оренду, який в подальшому, за твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", 30.09.2020 було підписано орендодавцем та орендарем, на підставі чого 06.11.2020 державним виконавцем було прийнято постанову про закриття виконавчого провадження з виконання наказу №916/4494/15 від 04.01.2016.

Місцевим господарським судом також встановлено, що між сторонами даної справи існувала низка судових спорів, що підтверджується, зокрема:

-рішенням Господарського суду Одеської області від 15.05.2017 у справі №916/3089/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.07.2018, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість з орендної плати у розмірі 74808,04 грн, пеню у сумі 2243,23 грн та 3% річних у розмірі 226,88 грн;

-рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2017 у справі №916/2536/16, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість за договором №ДФ-28 від 20.09.2005 у розмірі 43676,34 грн, пеню у розмірі 8310,77 грн та 3% річних у розмірі 733,42 грн;

-постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 у справі №916/2536/16, якою стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість за договором оренди №ДФ-28 від 20.09.2005 у розмірі 95610,49 грн в якості основного боргу, пеню в сумі 9444,31 грн та 3% річних в сумі 816,52 грн;

-рішенням Господарського суду Одеської області від 26.07.2017 у справі №916/342/17, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість з орендної плати у розмірі 112312,06 грн, пеню у сумі 3925,67 грн та 3% річних у розмірі 420,61 грн.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача боргу у загальній сумі 256572,52 грн, з яких: 239012 грн заборгованості за договором №ДФ-28 від 20.09.2005 з урахуванням інфляційних втрат, 16181,45 грн пені та 1379,07 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" прийнятих на себе за вищенаведеним договором зобов`язань в частині сплати орендної плати за період з листопада місяця 2018 року по березень місяць 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд послався на відсутність доказів користування відповідачем орендованим майном протягом заявленого позивачем періоду саме на підставі договору №ДФ-28 від 20.09.2005.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №ДФ-28 від 20.09.2005 є договором найму (оренди) державного майна.

Згідно з частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В силу частини шостої статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Організаційні та майнові відносини, що виникають у зв`язку з орендою державного та комунального майна, врегульовано Законом України "Про оренду державного та комунального майна" №2269-XII від 10.04.1992, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України "Про оренду державного та комунального майна").

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з частиною другою статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 задоволено позов засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" ОСОБА_1 ; визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005 (обліковий номер ) з дати набрання судового рішення законної сили; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно з договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

Вказане судове рішення 04.01.2016 набрало законної сили та є чинним.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

В силу статті 1291 КонституціїУкраїни суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" унормовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів зауважує, що учасники орендних правовідносин за договором №ДФ-28 від 20.09.2005 повинні були здійснити передачу Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" майна за вищенаведеним договором зі складанням на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 відповідного акту приймання-передачі, який, як обґрунтовано зазначив місцевий господарський суд, мав слугувати підставою для подальших договірних відносин сторін, належного утримання державного нерухомого майна та взаєморозрахунків сторін за оренду об`єкту державного нерухомого майна у спосіб, визначений чинним законодавством.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За умовами частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що у матеріалах даної справи наявний підписаний Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" акт від 01.03.2016 приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до договору від "- .- .-" року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009", відповідно до якого Орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області) передає, а Орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг 343,2 кв.м; 96 - великий елінг - 952 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв.м; 16 - магазин 35,8 кв.м; 20 - склад магазину 26,2 кв.м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв.м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв.м; 38 - кладова 15,5 кв.м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв.м; 23 - коридор 20,4 кв.м; 26, 27, 28 - приміщення 52,3 кв.м; 12 - кімната для переговорів 48,6 кв.м; 13 - кухня 17,5 кв.м; 11 - кают-компанія 98,2 кв.м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв.м; 19, 21 - туалети 2,3 кв.м; 20 - ванна 2,3 кв.м, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холу 8 - 4,96 кв.м, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Дослідивши зміст вищенаведеного акту, апеляційний господарський суд зазначає, що останній не містить жодних посилань або застережень стосовно того, що він складався та підписувався саме на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 або наказу від 04.01.2016, виданого на виконання даного рішення, у зв`язку з чим цей акт не є належним у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказом на підтвердження виконання зазначеного рішення суду першої інстанції.

Крім того, даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з іншими наявними у матеріалах справи доказами, які висвітлюють обставини виконання Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15, а саме: з постановами державних виконавців, прийнятими в межах виконавчих проваджень №58603506 та №63004540; чинними судовими рішеннями (ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/4494/15) та листом орендаря Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №11-06-04086 від 21.09.2020, відповідно до якого підписання акту приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до договору оренди від 20.09.2005, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (минула назва Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009"), буде організоване лише 24.09.2020.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що передане відповідачу за актом приймання-передачі від 01.03.2016 нерухоме майно державної форми власності було набуте останнім не на підставі договору №ДФ-28 від 20.09.2005, що виключає можливість для задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" як орендної плати, нарахованої позивачем за цим договором за період з листопада місяця 2018 року по березень місяць 2019 року, так і нарахованих на суму орендної плати інфляційних втрат, пені та 3% річних.

Доводи апелянта про те, що 01.03.2016 нерухоме майно, яке виступало об`єктом оренди за договором №ДФ-28 від 20.09.2005, було передане Товариству з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", тобто знаходилося у нього в користуванні та експлуатувалося останнім, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки позадоговірний характер набуття майна у користування свідчить про відсутність правових підстав для нарахування такому користувачу саме орендної плати, про стягнення якої заявлено позовні вимоги.

Водночас, як слушно зазначив в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, при розгляді даної справи, беручи до уваги предмет позову і підстав заявлених Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" позовних вимог, господарський суд не розглядає спір про стягнення з відповідача можливих збитків, завданих державі у зв`язку з використанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" нерухомого майна державної форми власності, адже в силу приписів статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, при цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, позивач не позбавлений права заявити вищенаведені вимоги (у разі необхідності) для розгляду в межах окремого самостійного позовного провадження, визначивши правову природу заявленої до стягнення суми як збитки та зазначивши при цьому відповідні підстави.

Посилання скаржника на преюдиційні обставини, які були встановлені в межах розгляду інших судових справах, а саме: справ №916/2536/16, №916/3089/16, №916/342/17, колегією суддів оцінюються критично, оскільки вказані посилання фактично зводяться до зазначення Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" правової оцінки, наданої судами факту користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" вищезазначеним нерухомим майном, між тим в силу частини п`ятої статті 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Стосовно тверджень Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" про недоведеність позивачем факту переходу до нього від Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" в порядку правонаступництва частини майна, прав та обов`язків, що є предметом договору №ДФ-28 від 20.09.2005 апеляційний господарський суд зазначає наступне.

На підставі Закону України "Про морські порти України", розпорядження Кабінету Міністрів України "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" №133-р від 04.03.2013, наказу Міністерства інфраструктури України "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №163 від 19.03.2013 визначено правовий режим майна в морському порту, здійснено реорганізацію державних підприємств морського транспорту шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов`язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів, а також утворено внаслідок виділу Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", яке віднесено до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Згідно з пунктом 3.2 статуту Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" вказане підприємство утворене шляхом виділу з реорганізованих державних підприємств, стратегічних об`єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов`язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів) та є правонаступником реорганізованих державних підприємств у частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів) та актів приймання-передачі, при цьому у вказаному пункті наявний перелік реорганізованих державних підприємств, до якого включено Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт".

Наказом Міністерства інфраструктури України "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №163 від 19.03.2013 було реорганізовано державні підприємства морського транспорту, в тому числі Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт", шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов`язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", а також встановлено, що останнє є правонаступником державних підприємств морського транспорту у частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів, у зв`язку з чим утворено Комісії з реорганізації державних підприємств морського транспорту та зобов`язано ці комісії виконати певні дії, зокрема: скласти розподільчі баланси державних підприємств морського транспорту, що реорганізуються, станом на 01.05.2013 та разом зі звітами Комісій в термін до 24.05.2013 подати їх на затвердження до Міністерства, а після проведення державної реєстрації Адміністрації морських портів України головам Комісій передати, а голові Адміністрації морських портів України прийняти на баланс майно, права та обов`язки державних підприємств морського транспорту, що реорганізуються, згідно із затвердженими Міністерством розподільчими балансами та актами приймання-передачі.

Як вбачається з розподільчого балансу та акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань, підписаних між Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", останнє, як правонаступник, набуло від Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" відповідне майно, майнові права та зобов`язання, в тому числі права та зобов`язання за договором №ДФ-28 від 20.09.2005.

В подальшому на підставі наказу №17 від 13.06.2013 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" наділило Одеську філію Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" відповідним майном, правами та зобов`язаннями, що були передані від Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", для здійснення відповідних повноважень (діяльності) від імені та в інтересах Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" є правонаступником майнових прав Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" за договором №ДФ-28 від 20.09.2005.

Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки останні не впливають на правильність висновку суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2020 у справі №916/1251/19 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.01.2021.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук