ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Дніпро Справа № 904/2411/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Красота О.І.) від 22.10.2020 у справі № 904/2411/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод", м. Полтава

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

про стягнення грошових коштів в сумі 536 677,15 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020р. Приватне акціонерне товариство "Полтавський вентиляторний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 504 000,00 грн. - основного боргу, 25 200,00 грн. - пені, 3 024,00 грн. - інфляційних нарахувань, 4 453,15 грн. - 3% річних та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 3135-ПУ від 09.08.2019р. в частині оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі № 904/2411/20: позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" 504 000,00 грн. - основного боргу, 25 200,00 грн. - пені, 3 024,00 грн. - інфляційних нарахувань, 4 441,61 грн. - 3% річних та судовий збір у сумі 8 049,82 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", в якій посилаючись не невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі № 904/2411/20 повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- судом першої інстанції не враховано, що згідно з умовами укладеного між сторонами Договору поставки № 3135-ПУ від 09.08.2019р., оплата поставленого товару здійснюється при наданні оригіналу рахунку, які позивачем відповідачу надані не були, тому у відповідача не виникло обов`язку з оплати товару та має місце прострочення кредитора;

- суд першої інстанції безпідставно врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 915/641/19 щодо застосування ст. 692 ЦК України, оскільки обставині ціє справи не є аналогічними даній справі, та не врахував умови поставки DDP згідно Інкотермс 2010.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі № 904/2411/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 21.01.2021р.

Представник апелянта у судовомі засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсягу.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною, посилаючись при цьому на порушення відповідачем своїх зобов`язань з оплати поставленого позивачем товару, разом з яким відповідачу були надані усі товаросупровідні документи, в т.ч. рахунки.

Також у відзиві позивач просить апеляційну скаргу розглядати за відсутності свого представника.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а не явка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 09.08.2019р. між Приватним акціонерним товариством "Полтавський вентиляторний завод" (Позивач, Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки № 3135-ПУ (а.с.11-23).

Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію і/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - Продукція), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими Сторонами в цьому Договорі та Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього Договору.

Згідно п. 1.2. Договору, Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Продукцію, що поставляється в його власність, відповідно цього Договору.

За п. 4.1. Договору, поставка Продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, узгоджені Сторонами в Специфікаціях до цього Договору.

Під партією Продукції Сторони розуміють будь-яку кількість Продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яке супроводжується одним документом про якість та/або одним з товаросупровідними документом.

Відповідно до п. 4.2. Договору, умови поставки Продукції - DDP згідно Інкотермс 2010, з урахуванним умов та застережень, встановлених Договором чи Специфікаціях до нього.

Згідно з п. 4.3. Договору, Постачальник зобов`язаний надати Покупцю рахунок, податкову накладну, видаткову накладну, товаротранспортні документи, документи, що підтверджують сертифікацію та якість Продукції.

За п. 4.5. Договору, Покупець вправі затримати оплату за Продукцію при не наданні/чи чи несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших товаросупровідних документів, при цьому Покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.

В п. 5.4. Договору сторони узгодили, що розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку і за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Позивач свої зобов`язання щодо поставки товару виконав в повному обсязі поставив товар на загальну суму 504 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 211 від 14.11.2019р., № 259 від 24.12.2019р., а також склав та зареєстрував відповідні податкові накладні (а.с.28, 29, 34, 35).

Позивачем також складені рахунки-фактури № 1311 від 14.11.2019р. та № 1379 від 24.12.2019р. на оплату Продукції (а.с.26, 27), які за твердженням останнього надані в оригіналах Відповідачу разом з Продукцією та іншими товаросупровідними документами.

Відповідач свої зобов`язання з оплати Продукції на загальну суму 504 000,00 грн. не виконав, що і є причиною виникнення спору та підставою для звернення Позивача з даним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що строк оплати поставленої Позивачем Відповідачу Продукції є таким, що настав, а тому позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 504 000,00 грн. - основного боргу, 25 200,00 грн. - пені, 3 024,00 грн. - інфляційних нарахувань та 4 441,61 грн. - 3% річних є обгрунтованими та підлягають задоволенню, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п. 5.4. Договору, розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку і за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього Договору.

Постачання Відповідачу продукції підтверджується видатковими накладними № 211 від 14.11.2019р. та № 259 від 24.12.2019р., а також не оспорюється останнім.

Згідно з п.п. 4.3., 4.4. Договору, товаросупровідна документація, в т.ч. рахунки, надається Покупцю разом з Продукцією, що постачається, а у випадку не надання необхідних документів Покупець має право відмовитися від прийняття Продукції.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що Відповідачем за видатковими накладними № 211 від 14.11.2019р. та № 259 від 24.12.2019р. Продукцію прийнято без зауважень, будь-яких вимог Продавцю щодо відсутності разом з Продукцією товаросупровідної документанції, в т.ч. рахунків, не висунуто.

Окрім цього, хоча в Договорі й зазначено, що оплата здійснюється на підставі отриманого рахунку, втім за змістом статті 692 ЦК України та пункту 5.4 Договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується з дати поставки Продукції, а не рахунку.

Колегія суддів апеляційного суду також вважає за необхідне зазначити, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18, від 29.04.2020 у справі № 915/641/19.

З урахуванням викладеного не впливає на строк настання грошового зобов`язання з оплати поставленої Продукції і умови поставки DDP згідно Інкотермс 2010, на які посилається апелянт.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про настання строку оплати поставленої Продукції у відповідності до дат видаткових накладних № 211 від 14.11.2019р., № 259 від 24.12.2019р. та умов п. 5.4. Договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.8. Договору, у випадку несвоєчасної оплати Продукції, Покупець за письмовою вимогою Постачальника, сплачує неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно неоплаченої продукції, однак не більше 5% вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеного та у зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню згідно розрахунку у розмірі 32 663,35 грн. за загальний період з 21.12.2019р. по 26.04.2020р., яка правомірно стягнута місцевим господарським судом у розмірі 25 200,00 грн. відповідно до заявлених позовних вимог.

Також, Позивач нарахував та просив стягнути з Відповідача 3% річних у сумі 4453,15 грн. за загальний період з 21.12.2019р. по 26.04.2020р. та інфляційні витрати у розмірі 3024,00 грн. за загальний період з 21.12.2019 по 26.04.2020р., які вірно задоволені місцевим господарським судом у розмірі 3 024,00 грн. інфляційних витрат та у розмірі 4 441,61 грн. - 3% річних.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги апелянта безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 22.10.2020р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 12075,24грн. слід покласти на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі № 904/2411/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі № 904/2411/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 26.01.2021 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз