Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1162/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кротенко І.В., адвокат, ордер серія АЕ №1039500 від 13.10.2020 (приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Господарським судом Дніпропетровської області)

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртрансакад" (м.Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" (м.Коростень,

Житомирська область)

про стягнення 107078,24грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртрансакад" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" про стягнення 107078,24грн з яких: 102000,00грн основного боргу, 2838,24грн 3% річних, 2240,00грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Розгляд справи в підготовчому засіданні відкладався та оголошувалась перерва.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.12.2020 закрито підготовче провадження у справі №906/1162/20 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 15.01.2021 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві №21/09-93 від 21.09.2020, відповіді на відзив на позовну заяву №296 від 27.10.2020, поясненнях №14/12-93 від 14.12.2020 (а.с.1-6, 90-91, 125) та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 15.01.2021 не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №385 про вручення 22.12.2020 відповідачу рекомендованого листа (а.с.154).

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, телеграми, в тому числі і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Враховуючи те, що неявка в засідання суду представника відповідача, не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

У відзиві на позовну заяву від 20.10.2020 відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив що позивачем не було передано відповідачу технічні рішення про подовження строку служби основних несучих конструкцій трьох тепловозів (а.с.44-46).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" (замовник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртрансакад" (виконавець/ позивач) укладено договір про надання послуг №93 (далі - договір) (а.с.12-14).

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1.1. договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг "Організація обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів: серії ТЕМ2М №219, 1986 року побудови, серії ТЕМ2М №054, 1982 року побудови, серії М62 №1308, 1972 року побудови, серії ТГМ23 №496, 1970 року побудови, серії ТГМ23 №1271, 1973 року побудови, серії ТГМ4А №1438, 1981 року побудови, серії ТГМ40 №0641, 1990 року побудови з метою подовження терміну їх експлуатації" (надалі - послуги).

Згідно з п.1.2 та п.1.3 договору, строк надання послуг - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання попередньої оплати згідно п.2.3 договору та надання тепловоза виконавцю. Об`єкт обстеження та місце надання послуг визначається сторонами в заявці, яка є невід`ємною частиною даного договору.

За умовами пункту 2.1 договору, вартість послуг за один тепловоз складає 58000,00грн. (п`ятдесят вісім тисяч грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ - 9666,67 грн. (дев`ять тисяч шістсот шістдесят шість грн. 67 коп.).

Відповідно до пункту 3.1 договору, по завершенню надання послуг виконавець надає замовник акт здавання-приймання наданих послуг з додаванням до нього технічного рішення.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по даному договору у відповідності з чинним законодавством України та умовами даного договору.

Відповідно до пункту 7.5 договору, усі зміни, доповнення та додатки до даного договору мають юридичну силу, якщо вони підписані уповноваженими представниками сторін у письмовій формі.

Судом встановлено, що додатком №1 до договору №93 від 21.10.2019 сторонами погоджено протокол угоди про договірну ціну на надання послуг "Організація обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів: серії ТЕМ2М № 219, 1986 року побудови, серії ТЕМ2М №054, 1982 року побудові, серії М62 №1308, 1972 року побудови, серії ТГМ23 №496, 1970 року побудові, серії ТГМ23 №1271, 1973 року побудови, серії ТГМ4А №1438, 1981 рок побудови, серії ТГМ40 №0641, 1990 року побудови з метою подовження термін їх експлуатації". В даному протоколі сторони погодили розмір договірної ціни послуг в сумі - 406000,00 грн. (чотириста шість тисяч грн. 00 коп.), тому числі ПДВ - 67666,67 грн. (шістдесят сім тисяч шістсот шістдесят шість грн 67 коп.). Даний протокол є підставою для проведення взаємних розрахунків платежів між виконавцем і замовник (а.с.15).

Договір та додаток №1 до договору підписані представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Позивач у позові вказує, що свої зобов`язання по наданню послуг виконав у повному обсязі та відповідно до умов договору і додатку №1 до нього, що підтверджується Актом надання послуг №86 від 08.11.2018, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв послуги "Організація обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів: серії М62 №1308, 1972 року побудови, серії ТГМ4А №1438, 1981 рок побудови, серії ТГМ23 №1271, 1973 року побудови, серії ТЕМ2М №219, 1986 року побудови, з метою подовження термін їх експлуатації" на загальну суму 232000,00грн. Вказує, що відповідачем послуги прийняті без будь-яких зауважень та претензій по об`єму, якості строкам, однак їх оплата в сумі 102000,00грн відповідачем проведена не була, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 102000,00грн основного боргу, 2838,24грн 3% річних, 2240,00грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором про надання послуг №93 від 21.10.2019.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату: №143 від 21.10.2019 на суму 116000,00грн та №154 від 08.11.2019 на суму 116000,00грн (а.с.17-18).

На виконання умов договору про надання послуг №93 від 21.10.2019, позивачем було надано відповідачу послуги з організації обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів на суму 232000,00грн, а замовником (відповідачем) послуги "Організація обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів: серії М62 №1308, 1972 року побудови, серії ТГМ4А №1438, 1981 рок побудови, серії ТГМ23 №1271, 1973 року побудови, серії ТЕМ2М №219, 1986 року побудови, з метою подовження термін їх експлуатації" - прийнято в повному обсязі без зауважень, що підтверджується актом надання послуг №86 від 08.11.2019 на суму 232000,00грн з ПДВ (а.с.16).

Таким чином, позивачем було виконано взяті зобов`язання за договором про надання послуг №93 від 21.10.2019 на суму 232000,00грн, що підтверджується актом надання послуг №86 від 08.11.2019. Вказаний акт підписано, в тому числі представником відповідача та його підпис скріплено печаткою підприємства.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За умовами пункту 2.3 договору, оплата за послуги по даному договору, передбачені в п.1.1, здійснюється в порядку попередньої оплати в розмірі 50%, та наступної оплати в розмірі 50%, протягом 5 банківських днів після підписання акту здавання-приймання наданих послуг.

Позивач звертався до відповідача з листами від 15.01.2020 №12, від 06.04.2020 №83, №96 від 29.04.2020 про погашення заборгованості (а.с.92,94,96; докази направлення листів на електронну пошту - а.с.93,95,96). Відповідач відповіді на вказані листи не надав (в матеріалах справи відсутні докази протилежного).

Також, 28.07.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію №193 від 28.07.2020 з вимогою про сплату заборгованості за договором в загальному розмірі 112000,00грн, 3% річних в сумі 2357,76грн та інфляційних втрат в сумі 2240,00грн (а.с.23-26, докази надіслання та отримання - а.с.27-29). Однак, зазначену претензію було залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України, узгоджених в п.2.3 договору умов щодо строків оплати, відповідач отримавши послуги по організації обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів та підписавши акт надання послуг від 08.11.2019 без зауважень зобов`язаний був оплатити всю суму за надані позивачем послуги за актом надання послуг №86 від 08.11.2019 на суму 232000,00грн - в строк до 15.11.2019.

Судом встановлено, що на виконання умов договору про надання послуг №93 від 21.10.2019, відповідачем було частково проведено оплату за надані послуги на загальну суму 130000,00грн, а саме: 24.10.2019 на суму 60000,00грн, 11.11.2019 на суму 60000,00грн, 13.08.2020 на суму 5000,00грн, 02.09.2020 на суму 5000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №1342 від 24.10.2019, №1376 від 11.11.2019, №280 від 13.08.2020, №356 від 02.09.2020 (а.с.19-22).

Отже, враховуючи надані відповідачу послуги з організації обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів позивачем на суму 232000,00грн та проведені відповідачем оплати на загальну суму 130000,00грн, неоплаченими станом на час розгляду справи залишились послуги на суму 102000,00грн.

Відповідач у відзиві наявність заборгованості перед позивачем в сумі 102000,00грн не заперечує, зазначаючи про намір його погасити. Водночас, зазначає, що ТОВ "Укртрансакад" не було передано ТОВ "Інерт 1520" технічне рішення щодо подовження строку служби основних несучих конструкцій тепловозів ТГМ2М №1438 1981 побудови, ТГМ №23 №1271 року побудови, ТЕМ2М №219, 1986 року побудови, що вказує, на думку відповідача на те, що виконавець не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, а саме в частині передачі технічного рішення щодо подовження строку служби основних несучих конструкцій та протоколу обстеження технічного стану основних несучих конструкцій 3 (трьох) вище перелічених тепловозів.

Проте, такі доводи відповідача судом відхиляються, оскільки зазначені у акті №86 від 08.11.2019 послуги прийняті відповідачем без зауважень та претензій щодо їх обсягу, якості та строків. Будь-яких відомостей щодо неповноти наданих позивачем послуг відповідачем у акті №86 від 08.11.2019, який підписано представником відповідача, не зазначено. До того ж, після прийняття відповідачем наданих позивачем послуг, ТОВ "Інерт 1520" здійснювалась їх часткова оплата, що у сукупності спростовує доводи відповідача щодо неповноти наданих позивачем послуг.

Щодо питання про мирне врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, суд враховує, що по-перше, для укладення мирової угоди необхідна згода обох сторін, а по-друге, відповідно до ст.330 ГПК України, мирова угода може бути укладена сторонами і на стадії виконання рішення.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на час розгляду справи, відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за отримані послуги з організації обстеження технічного стану несучих конструкцій тепловозів у встановлений строк не виконав, доказів сплати заборгованості в сумі 102000,00грн суду не надав.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 102000,00грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 2838,24грн 3% річних та 2240,00грн інфляційних втрат.

Розглядаючи питання про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, господарський суд враховує наступне.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до зазначеної норми, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 3% річних від суми заборгованості у загальній сумі 2838,24грн та інфляційних втрат в загальній сумі 2240,00грн (розрахунок а.с.10-11).

Враховуючи встановлені судом строки прострочення виконання зобов`язання, перевіривши здійснені позивачем нарахування, з огляду на встановлені вище обставини щодо сплачених відповідачем сум, господарський суд встановив, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2831,65грн, нарахованих:

- на заборгованість в сумі 112000,00грн за період з 16.11.2019 по 12.08.2020, сума 3% річних становить 2489,03грн;

- на заборгованість в сумі 107000,00грн за період з 13.08.2020 по 01.09.2020, сума 3% річних становить 175,41грн;

- на заборгованість в сумі 102000,00грн за період з 02.09.2020 по 21.09.2020, сума 3% річних становить 167,21грн.

Отже обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2831,65грн. В частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 6,59грн (2838,24грн - 2831,65грн = 6,59грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних втрат, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 2240,00грн, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 102000,00грн основного боргу, 2831,65грн 3% річних, 2240,00грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення 3% річних в сумі 6,59грн суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул. І.Франка, буд. 3-Б; ідентифікаційний код 40000624) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртрансакад" (49107, Дніпропетровська область, м. Дніпро, бульвар Зоряний, буд. 1, корп. 1, офіс 3; ідентифікаційний код 32406215):

- 102000,00грн основного боргу,

- 2831,65грн 3% річних,

- 2240,00грн інфляційних втрат,

- 2101,87грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.01.21

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу,

2 - позивачу (рек.)

3 - відповідачу (рек. з пов.),

на електронні адреси сторін:

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- ІНФОРМАЦІЯ_2

- ІНФОРМАЦІЯ_3