РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2021Справа № 910/17148/20

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОСПРОДТОРГ"

вул. Гастелло, 52/1, м. Одеса, Одеська область, 65033

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Груп"

просп. Перемоги буд.44, м. Київ, 03057

про стягнення 656 599,93 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МОСПРОДТОРГ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Груп" (далі-відповідач) про стягнення 656 599,93 грн. заборгованості та штрафних санкцій за Договором поставки від 01.09.2020 №01/09.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 відкрито провадження у справі №910/17148/20, постановлено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштового відправлення №184 повернуто до суду з посиланням на відсутність адресата за такою адресою.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата вважається днем вручення учаснику справи ухвали суду в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Водночас, суддя Лиськов М.О. перебував у щорічній відпустці з 24.12.2020 по 14.01.2021, отже рішення у справі ухвалюється суддею після виходу з лікарняного.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

01.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОСТГІРОДТОРГ» (Постачальник), в особі директора Снегірьова Олексія Георгійовича, що діє на підставі Статуту з одного боку (далі - Позивач), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІ ГРУП» (Покупець), в особі директора Мельниченко Людмили Анатоліївни, що діє на підставі Статуту, з іншого боку (даті - Відповідач) було укладено договір поставки № 01/09 (далі - Договір).

Даний Договір укладено в письмовій формі, підписано посадовими особами підприємств та скріплено печатками.

Згідно з Договором Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити м`ясну продукцію (далі Товар) згідно із замовленням та пакетом бухгалтерської та ветеринарної документації.

Найменування, кількість, асортимент, ціна Товару визначається у рахунках- фактурах, видаткових накладних, а у разі необхідності у специфікаціях, затверджених Сторонами, які складають невід`ємну частину даного Договору.

Згідно умов приймання-передачі. що встановлено п. 4 Договору, перехід права власності і ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару відбувається в момент передачі Товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

Положеннями п. 4.3. та п. 4.4. Договору, приймання-передача Товару за якістю, кількістю, асортиментом згідно умов даного Договору відбувається Покупцем в присутності представника Постачальника відповідно до видаткової накладної, яка підписується представниками Сторін в момент приймання-передачі. Приймання-передача Товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі Товару покупцю, яка підписується представниками Сторін в двох оригінальних примірниках по одному кожній із Сторін.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, в день підписання Договору, Постачальником та Покупцем було узгоджено асортимент, кількість, якість та ціну за одиницю товару з ГІДВ та підписано Видаткову накладну № 33 від 01.09.2020, згідно якої Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві два найменування Товару, а саме:

М`ясо яловичини 1 ґатунку заморожене у кількості 2 120 кг. з ціною за одиницю товару з ПДВ у розмірі 105,60 грн., що в загальному складає 223 872 (двісті двадцять три тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 00 копійок;

М`ясо яловичини 2 ґатунку заморожене у кількості 5 690 кг. з ціною за одиницю товару з ПДВ у розмірі 73,50 грн., що в загальному складає 418 215 (чотириста вісімнадцять тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Таким чином, відповідно до Видаткової накладної № 33 від 01.09.2020, Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві два найменування асортименту на загальну суму 642 087 гривень 00 копійок, у тому числі з ПДВ - 107 014 гривень 50 копійок.

Підтвердженням якості товару, поставленого відповідно до умов Договору, є декларація виробника № 94 на готову м`ясну продукцію.

01.09.2020 Постачальником було здійснено поставку товару до визначеного пункту розвантаження, а саме: ТОВ «ЛІ ГРУП», Хладокомбінат № 4, вул. Академіка Біленького, 34, м. Київ, згідно Товарно-транспортної накладної № РЗЗ від 01.09.2020. підписаної обома сторонами та завіреною печатками товариств.

Відповідно до п. 2.4. Договору поставки №01/09 від 01.09.2020, оплата здійснюється на умовах передплати або за фактом поставки.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, між сторонами жодних домовленостей стосовно передплати не було, тому відповідно до договору ТОВ «ЛІ ГРУП» мало здійснити оплату за фактом поставки, тобто. 01.09.2020. Однак, станом на 05.10.2020 оплати за товар здійснено не було, у зв`язку з чим. 05.10.2020 ТОВ «МОСТПРОДТОРГ» було направлено вимогу відповідачу здійснити оплату за поставлений товар на виконання умов договору поставки № 01/09 від 01.09.2020, а саме - перерахувати на розрахунковий рахунок Постачальника суму заборгованості у розмірі 642 087 гривень 00 копійок за реквізитами, зазначеними в Договорі протягом семи днів з моменту отримання вимоги. До зазначеної вимоги було додано Акт взаємних розрахунків за період: 01.09.2020 - 05.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОСТПРОДТОРГ» і ТОВ «ЛІ ГРУП» у двох примірниках.

Однак, станом на 27.10.2020 ніяких розрахунків на виконання зобов`язань за Договором Покупцем проведено не було та не надано будь-якої відповіді на зазначену вимогу здійснити оплату, що свідчить про ухилення Покупця від виконання зобов`язання за Договором.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставки, у випадку порушення своїх зобов`язань за даним Договором, Сторони несуть відповідальність, визначену даним Договором та чинним законодавством.

Станом на момент звернення позивача з позовною заявою, у Відповідача перед Позивачем існує заборгованість з оплати вартості товару, поставленого відповідно до поставки від 01.09.2020 №01/09 в розмірі 642 087,00 гривень.

За твердженням Позивача, він неодноразово звертався до Відповідача з вимогою оплатити вартість поставленого товару, але всі вимоги Позивача залишились незадоволеними. Зокрема, на адресу Відповідача було відправлено претензію-вимогу від 05.10.2020 року із вимогою здійснити оплату вартості отриманого товару, яка також залишилась без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

На виконання умов Договору та заявки Позивач здійснив поставку товару, що підтверджується вказаними вище видатковими накладними загалом на суму 642 087,00 гривень,

Натомість, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені пунктами 5.1. Договору щодо оплати за поставлений Товар, несвоєчасно та не в повному обсязі оплатив поставлений товар. У зв`язку з чим, у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість в розмірі 642 087,00 гривень.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати суми у розмірі 642 087,00 гривень. відповідачем не виконано. Вказане відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 03.09.2020 по 27.10.2020 року 11 610,34 грн. - пені, 2902,59 грн. - 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.2 Договору за несвоєчасну оплату товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми несплаченої в строк вартості поставленого Товару.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично вірним.

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 11 610,34 грн. - пені.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача, 2902,59 грн. - 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Груп" (просп. Перемоги буд.44, м. Київ, 03057; Код ЄДРПОУ - 41619147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОСПРОДТОРГ" (вул. Гастелло, 52/1, м. Одеса, Одеська область, 65033; код ЄДРПОУ - 43398825) 642 087,00 грн. - основного боргу, 11 610,34 грн. - пені, 2902,59 грн. - 3% річних та 9849,00 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов