ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2021 р. Cправа № 902/1123/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" (вул. Костюка, буд.39, м. Київ, 03170)

до: Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат Бершадський" (вул. Соборна, буд. 200, село Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412)

про стягнення 55657,37 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" подано позов до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат Бершадський" про стягнення 55657,37 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №12-01-16 від 20.01.2016 в частині оплати за поставлений товар, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" заявлено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат Бершадський" 55657,37 грн заборгованості, з яких: 50000 грн - основного боргу; 2525,9 грн - пені; 2500 грн - штрафу та 631,47 грн - 3% відсотків річних.

Ухвалою суду від 20.11.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1123/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, в т.ч. для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала вручена усім учасникам справи, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні в матеріалах справи.

03.12.2020 до суду надійшла заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку із частковою сплатою заборгованості.

Разом з тим у визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

20.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" (Продавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат Бершадський" (Покупець, відповідач) укладено Договір поставки №12-01-16 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти кормові добавки, ветеринарні препарати у сухому і рідкому вигляді дезінфектанти, технічні миючі засоби (далі - Товар), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й оплатити такий товар.

Загальна сума Договору визначається кількістю отриманого і оплаченого Товару протягом строку дії Договору. Кількість кожної окремої партії Товару визначається в рахунках-фактурах і накладних документах (пункти 1.2., 1.3. Договору).

Відповідно до пунктів 5.8., 5.9. Договору моментом поставки вважається факт поставки Товару з усією необхідною документацією і підписання Сторонами накладної на Товар або акту прийому-передачі Товару. Факт підписання Сторонами накладної на Товар або акту прийому-передачі Товару свідчить про узгодження Сторонами всіх умов поставки щодо асортименту, кількості, комплектності Товару та ціни.

Розділом 6 Договору (пункти 6.1.- 6.3.) сторони узгодили порядок розрахунків: оплата Товару Покупцем здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки. Оплата вважається здійсненою з моменту зарахуванням коштів на поточний рахунок Продавця. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі в національній валюті України - гривні.

У випадку прострочення оплати або неповної оплати Товару в строки, зазначені у Договорі, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або неповністю неоплаченого Товару за кожен день прострочення оплати. Пеня нараховується за весь час прострочення без обмежень будь-яким строком. Сторони домовились, що строк позовної давності по пені становить 3 (три) роки (п.8.3. Договору).

Згідно з п.8.4. Договору у випадку прострочення оплати поставленого Товару більше 3 (трьох) місяців Покупець додатково сплачує Продавцю штраф в розмірі 5 % від суми заборгованості.

Відповідно до пунктів 11.1., 11.2. даний Договір набуває чинності з моменту підписання його обома Сторонами і діє до 31.12.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх поточних зобов`язань. Якщо по закінченні дії цього Договору його Сторони не матимуть взаємних претензій та не заявлять про його розірвання, то Договір вважатиметься пролонгованим на кожен наступний календарний рік.

Факт поставки Товару позивачем відповідачу за Договором на загальну суму 71106 грн з ПДВ підтверджується видатковою накладною №527 від 03.06.2020, а також довіреністю АВ №3042 від 02.06.2020, виданою Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат Бершадський" Грабовому С.В.

Окрім того, відповідачу виставлено рахунок на оплату по замовленню №528 від 02.06.2020 на суму 71106 грн.

Як підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку позивача, відповідачем 18.09.2020 проведено оплату на підставі рахунку №528 від 02.06.2020 в сумі 21106 грн.

Таким чином, внаслідок несплати відповідачем решти основного боргу в сумі 50000 грн позивач звернувся із даним позовом до суду. При цьому у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання щодо оплати за поставлений Товар позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2525,9 грн - пені; 2500 грн - штрафу та 631,47 грн - 3% відсотків річних.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №12-01-16 від 20.01.2016.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем на дату звернення із позовом до суду в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем Товару на суму 50000 грн.

Дослідивши зміст заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. №01-34/10946/20 від 03.12.2020) з доданими документами, суд приймає її до розгляду та розцінює як заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з частковою сплатою заборгованості, що є предметом даного спору.

Так, після відкриття провадження у даній справі відповідачем здійснено оплату основного боргу згідно з рахунком №528 від 02.06.2020 в сумі 25000 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 23.11.2020.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування та є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

У п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною) роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Отже, в частині стягнення основного боргу в сумі 25000 грн провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

В решті несплачений основний борг в сумі 25000 грн є обґрунтованим на дату прийняття рішення у справі та підлягає задоволенню у повному обсязі, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2525,9 грн - пені; 2500 грн - штрафу та 631,47 грн - 3% відсотків річних.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пунктів 8.3., 8.4. Договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати або неповної оплати Товару в строки, зазначені у Договорі, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або неповністю неоплаченого Товару за кожен день прострочення оплати. Пеня нараховується за весь час прострочення без обмежень будь-яким строком. Сторони домовились, що строк позовної давності по пені становить 3 (три) роки. У випадку прострочення оплати поставленого Товару більше 3 (трьох) місяців Покупець додатково сплачує Продавцю штраф в розмірі 5 % від суми заборгованості.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та пені, суд дійшов висновку, що такий розрахунок не перевищує розрахунку суду. При цьому арифметичною перевіркою правильності нарахованого позивачем до стягнення штрафу помилок не виявлено.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню, окрім суми основного боргу, 2525,9 грн - пені; 2500 грн - штрафу та 631,47 грн - 3% відсотків річних за Договором поставки №12-01-16 від 20.01.2016.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог чи доказів погашення заборгованості у повному обсязі.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення 25000 основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому на відповідача покладається судовий збір з урахуванням заборгованості на дату подання позовної заяви, що забезпечує дотримання принципу балансу інтересів сторін з урахуванням приписів ч. 9 ст.129 ГПК України, позаяк спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно зі ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як слідує із матеріалів справи 03.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" (Клієнт) та Сандугей Ігорем Вікторовичем (Адвокат) укладено Договір №03/11/20 про надання правової допомоги (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Адвокат зобов`язується здійснювати юридичне інформаційно-консультаційне обслуговування Клієнта і представляти його інтереси у відносинах із третіми особами, у тому числі в суді у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями будь-яких форм власності і громадянами, здійснювати захист його законних прав і інтересів, і надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбачених даним Договором і додатковими угодами до нього, а Клієнт зобов`язується прийняти і здійснити оплату послуг Адвоката у порядку, визначеному даним Договором і додатковими угодами до нього.

Згідно з п. 1.2. Договору Адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів Клієнта у справі щодо стягнення заборгованості за товар з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат Бершадський".

За надання правової допомоги відповідно до даного Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі відповідно до Розрахунку гонорару, наведеного в додатку до цього Договору ( п. 4.2. Договору).

За умовами п.1.2. Договору більш детальний перелік послуг, що зобов`язується надати Адвокат та попередній розрахунок вартості послуг Адвоката встановлюється в додатках до даного Договору, що становлять невід`ємну його частину. Остаточний об`єм роботи (послуг) Адвоката, що є предметом даного Договору встановлюється на підставі погоджених та підписаних сторонами Договору Актів виконаних робіт (наданих послуг).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору (п. 5.1. Договору).

Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги від 03.11.2020 визначено витрати пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу (в розрахунку 1500 грн за 1 год. роботи адвоката), а саме:

- 6000 грн за підготовку та подання до Господарського суду Вінницької області позовної заяви;

- 2000 грн в розрахунку орієнтовної кількості судових засідань (1 засідання).

Як підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №11 від 03.11.2020 позивачем сплачено адвокату гонорар за Договором в сумі 8000 грн.

Окрім того, матеріали справи містять копію свідоцтва про право Сандугей Ігоря Вікторовича на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000313 від 16.03.2018, довіреності №б/н від 03.11.2020 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" Адвокатом.

Окремо суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі №904/4507/18), що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.

Таким чином, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" витрати на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.

Разом з тим дану справу розглянуто без виклику представників сторін (без проведення судового засідання), тому безпідставним є покладення таких витрат на відповідача в сумі 2000 грн (з розрахунку сплаченої вартості за участь в одному засіданні).

З огляду на викладене, в силу приписів ст.129 ГПК України, суд дійшов висновку про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу в сумі 6000 грн, при цьому витрати на адвоката в сумі 2000 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 126, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі № 902/1123/20 в частині стягнення з відповідача 25000 грн основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат Бершадський" (вул. Соборна, буд. 200, село Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412; ідентифікаційний код 04366719) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" (вул. Костюка, буд.39, м. Київ, 03170; ідентифікаційний код 30931207) 25000 грн - основного боргу; 2525,9 грн - пені; 2500 грн - штрафу; 631,47 грн - 3% відсотків річних; 2102 грн - витрат на сплату судового збору та 6000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 22 січня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Костюка, буд.39, м. Київ, 03170;

3 - відповідачу - вул. Соборна, буд. 200, село Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412.