ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021м. ДніпроСправа № 904/4993/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Селянського фермерського господарства "Кондратюк", м. Покровськ Донецької області

до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фермерське господарство "Чугуївське", с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державний реєстратор Виконавчого комітету Межівської селищної ради Капліна Ольга Вікторівна, смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області

про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування державної реєстрації речового права (права оренди)

Представники:

від позивача Наход А.В.

від відповідача Дзюба А.В.

від третьої особи-1 не з`явився

від третьої особи-2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Селянське фермерське господарство "Кондратюк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, у якому просить:

- визнати незаконними та скасувати рішення Новопавлівської сільської ради "Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" № 1621-55/VII від 05.03.2020 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0701 та рішення Новопавлівської сільської ради "Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" № 1620-55/VII від 05.03.2020 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0866;

- визнати недійсними договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами № :02:003:0866 та № :02:003:0701, що укладені 10.03.2020 на підставі рішень Новопавлівської сільської ради № 1621-55/VII від 05.03.2020 та № 1620-55/VII від 05.03.2020 із Фермерським господарством "Чугуївське";

- скасувати запис № 36241279 про державну реєстрацію права оренди Фермерського господарства "Чугуївське" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0866 та запис № 36281485 про державну реєстрацію права оренди фермерського господарства "Чугуївське" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0701 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, рішення Новопавлівської сільської ради «Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» №№ 1620-55/VІІ 1610-55/VІІ від 05.03.2020 щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:0701 в оренду ФГ «Чегуївське» позивач вважає незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству, діючим договорам оренди, у зв`язку з чим порушують права СФГ «Кондратюк», як законного орендаря спірних земельних ділянок.

В письмових поясненнях по справі, які надійшли до суду 09.10.2020 третя особа -1 заперечує проти заявлених позовних вимог зазначаючи, що спірні земельні ділянки становили фонд не витребуваних паїв, на них не було зареєстровано ні право власності, ні право оренди.

Під час прийняття рішень Новопавлівською сільською радою «Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» №№ 1620-55/VІІ 1610-55/VІІ від 05.03.2020 не було порушено норм чинного законодавства.

На підставі прийнятих рішень 10.03.2020 були укладені договори оренди землі та здійснено державну реєстрацію права оренди спірних земельних ділянок у відповідності до статті 126 Земельного кодексу України.

Таким чином, на думку Фермерського господарства "Чугуївське", права СФГ «Кондратюк» жодним чином порушені не були, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, вказуючи у відзив на позов про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» № 2498-VІІІ (2498-19) від 10.07.2018, яким було внесено зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв)» шляхом викладення цього закону в новій редакції, Новопавлівська сільська рада вважається розпорядником не витребуваних паїв, які знаходяться на її території станом з 01.01.2019, до яких відносяться спірні земельні ділянки.

Як зазначає відповідач, 04.03.2020 голова Фермерського господарства "Чугуївське" звернувся до Новопавлівської сільської ради з клопотанням про надання йому в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:0701, які складають фонд не витребуваних поїв.

Як вбачається з Державного земельного кадастру, Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та з книги реєстрації договорів оренди Новопавлівської сільської ради, станом на дату прийняття оскаржуваних рішень право оренди на невитребувані паї за СФГ «Кондратюк» не зареєстровано.

Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені земельні ділянки, не витребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

Таким чином, на думку відповідача, керуючись нормами чинного на момент прийняття оскаржуваних рішень законодавства, Новопавлівською сільською радою були правомірно прийнятті рішення «Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» №№ 1620-55/VІІ 1610-55/VІІ від 05.03.2020 щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:0701 в оренду ФГ «Чегуївське».

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що до Новопавлівської сільської ради ніколи від Межівської райдержадміністрації Дніпропетровської області не надходило на реєстрацію договори оренди з позивачем.

З відповіді Межівської райдержадміністрації Дніпропетровської на запит відповідача вбачається, що в останньої відсутні договори оренди земельних ділянок (не витребуваних паїв) та акти приймання передачі відповідних земельних ділянок з СФГ «Кондратюк».

Також відповідач зазначає, що Новопавлівська сільська рада жодним чином не могла сформувати спірні земельні ділянки за кадастровими номерами

:02:003:0866 та :02:003:0701, оскільки відповідно до Витягу з ДЗК про земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0866, дана земельна ділянка була зареєстрована 19.12.2017, а земельна ділянка за кадастровим номером :02:003:0701 02.12.2011, тоді як в розпорядження до відповідача дані земельні ділянки перейшли тільки з 01.01.2019.

Таким чином, відповідач вважає, що рішення Новопавлівської сільської ради про передачу в оренду земельних ділянок фермерському господарству «Чугуївське» та договори оренди землі, укладені на підставі таких рішень є повністю правомірними, законними, відповідають нормам чинного законодавства України, а відтак позовні вимоги СФГ «Кондратюк» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Третьою особою-2 подані пояснення по страві, в яких остання зазначає, що речові права, які виникли в результаті укладання договорів оренди СФГ «Кондратюк» з Межівською районною державною адміністрацією підлягають державній реєстрації в порядку ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Проте, на момент перевірки відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором не було виявлено відомостей про реєстрацію інших речових прав в автоматизованих інформаційних системах та документи, що відповідали вимогам, встановленим цим Законом та інших нормативно-правовими актами.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, з огляду на таке.

Позивач у позовній заяві посилається на законодавство, чинне на період, коли спірні земельні ділянки передавалися в оренду СФГ «Кондратюк», за якими Межівська районна державна адміністрація, як законний розпорядник земель, відповідно до чинного на 2017 рік законодавства, що регулювало правовідносини з невитребуваними паями, прийняла рішення про передачу вказаних земельних ділянок в оренду СФГ «Кондратюк».

Норми законодавства, на які посилається відповідач з`явилися після 2018 року та почали діяти з 01.01.2019 і вони не спростовують правомірність користування землею СФГ «Кондратюк» та не спростовують презумпцію договорів оренди СФГ «Кондратюк».

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що договори оренди СФГ «Кондратюк» були скасовані, розірвані чи визнані недійсними з підстав не здійснення належного порядку реєстрації.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже, на думку позивача, виходячи з даної норми закону, зважаючи на відсутність спростувань фактів позивача, що підкріплені доказами, оскаржувані рішення відповідача та укладені на їх підставі договори оренди підлягають скасуванню.

У відповіді на пояснення третіх сторін позивач зазначає, що пояснення третіх сторін зводяться до їх власних зацікавлених оціночних суджень, які не ґрунтуються на фактичних обставинах справи викладених у позовній заяві та нормах чинного законодавства, які регламентують земельні відносини.

Таким чином, позивач вважає, що послідовність доказів існування та виконання договорів оренди СФГ «Кондратюк» та відсутність спростування презумпції правомірності вказаних договорів, позов СФГ «Кондратюк» слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначає, що рішення Новопавлівської сільської ради «Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» №№ 1620-55/VІІ 1610-55/VІІ від 05.03.2020 жодним чином не порушують прав та охоронюваних інтересів позивача.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що між ним та Межівською РДА Дніпропетровської області, або між ним та відповідачем були укладені договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:0701.

Також відповідач звертає увагу суду, що відповідно до відповіді на адвокатський запит вих.№ 61-574/0/312-20 від 19.10.2020, Межівською РДА Дніпропетровської області не подавалися до Виконкому Новопавлівської сільської ради на реєстрацію договори оренди земельних ділянок (не витребувані паї №№ 226-248).

А відтак, логічним та підтвердженим є факт того, що в журналі реєстрації відсутні відмітки про проведення реєстрації договорів оренди земельних ділянок, про які зазначає позивач у своєму позові.

Отже, договори оренди земельних ділянок (невитребувані паї №№ НОМЕР_1 ) відповідно до норм діючого на момент їх реєстрації законодавства є такими, що не зареєстровані.

Відповідач в оренду ФГ «Чугуївське» передав чітко визначені дві земельні ділянки, права оренди на які у Позивача ніколи не було. Державний реєстратор фізично не змогла б зареєструвати право оренди за ФГ «Чугуївське» у випадку, якби в Єдиному державному реєстрі речових прав були відомості про зареєстроване право оренди.

Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачем подані пояснення на заперечення відповідача, в яких останній зазначає наступне.

Відповідач свої заперечення не обґрунтовує нормами законодавства, якими 05.05.2020 користувався при наданні невитребуваних паїв в оренду ФГ «Чугуївське», якими відповідно до наданих суду документів правомірно користується позивач і як підтверджують надані суду документи відповідача про користування позивачем цими ділянками знав.

Отже, твердження щодо не порушення прав позивача з боку відповідача, так як між ними не було правовідносин щодо невитребуваних паїв, не відповідає фактичним обставинам у справі.

Позивач зазначає, що відповідач порушив права СФГ «Кондратюк» та не врахував наявності неоскаржених договорів оренди СФГ «Кондратюк», які виконувалися останнім належним чином, а тому оскаржувані рішення та похідні від них договори оренди та їх реєстрація підлягає скасуванню та визнанню недійсними.

Ухвалою від 15.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, до участі у справі залучено третіх осіб: Фермерське господарство "Чугуївське" та Державного реєстратора Виконавчого комітету Межівської селищної ради Капліну Ольгу Вікторівну, підготовче засідання призначено на 12.10.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 розгляд підготовчого засідання відкладався до 16.11.2020.

28.11.2020 на адресу суду від Державного реєстратора Виконавчого комітету Межівської селищної ради Капліної О. В. надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи.

05.11.2020 відповідачем подано клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.

16.11.2020 об 11: 00 год. в Господарському суді Дніпропетровської області відбулось часткове знеструмлення приміщення суду, про що складено Акт № 42/20 від 16.11.2020.

За вказаних обставин підготовче засідання у справі № 904/4993/20, яке призначено на 16.11.2020 об 11:30 год. не відбулось, у зв`язку з чим продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 16.12.2020 та відкладено підготовче засідання до 09.12.2020, про що постановлено ухвалу суду.

Ухвалою суду від 09.12.2020 розгляд підготовчого засідання відкладався до 14.12.2020.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 14.12.2020, судом та сторонами оглянуті оригінали документів, які залучені до матеріалів справи, досліджені оригінали документів відповідача.

14.12.2020 від Фермерського господарства "Чугуївське" надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника підприємства останнього.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.01.2021, про що постановлено ухвалу суду.

11.01.2021 поштовим засобом зв`язку від третьої особи-2 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні, яке відбулось 13.01.2021, представниками позивача обґрунтовані позовні вимоги, а відповідачем викладені заперечення на позов, досліджено докази у справі.

В судовому даному засіданні, що відбувалося 13.01.2021 представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю підготуватися до судових дебатів.

Заявлене клопотання господарським судом задоволено, у зв`язку з чим у судовому засіданні оголошено перерву до 14.01.2021.

Представник відповідача 13.01.2021 через канцелярію суду залучив через канцелярію суду, викладені письмово судові дебати.

У судове засідання 14.01.2021 представники сторін не з`явилися, позивачем електронним засобом зв`язку надіслані до канцелярії суду письмові пояснення по справі.

З огляду на викладене, а також враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань та в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, які можуть бути підставою для визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації речового права (права оренди).

Як зазначає позивач, між Селянським фермерським господарством "Кондратюк" (далі - Орендар) та Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (далі Орендодавець) були укладені договори оренди земельних ділянок, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 38-118 том - 1).

Відповідно до вказаних договорів СФГ «Кондратюк» з 06.11.2017 орендувало земельні ділянки для ведення товарного сільського господарства (невитребувані паї колишнього КСП «Росія») в кількості 21 ділянка, на території Новопавлівської сільської ради Межівського району, Дніпропетровської області.

Усі ділянки було передано терміном на 10 років на підставі розпоряджень голови Межівської районної державної адміністрації.

СФГ «Кондратюк» було встановлено, що внаслідок прийняття Новопавлівською сільською радою рішень «Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» №№ 1620-55/VІІ 1610-55/VІІ від 05.03.2020 (а.с. 24-27 том - 1), невитребувані паї колишнього КСП «Роія» в кількості 21 ділянка, а саме паї № 226-248, які у листопаді 2017 року були надані в оренду позивачу за договорами оренди № 74-94 та на теперішній час мають кадастрові номери: :02:003:0866 та :02:003:071, передані в оренду ФГ «Чегуївське».

На підставі зазначеного рішення 10.03.2020 було укладено відповідні договори оренди між Новопавлівською сільською радою та ФГ «Чегуївське», а також проведено державну реєстрацію права оренди спірних земельних ділянок у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами запису 36241279 від 08.04.2020 та 36281485 від 13.04.2020.

Вказані рішення відповідача позивач вважає незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству, діючим договорам оренди СФГ «Кондратюк» та порушують законні права та інтереси останнього, як орендаря земельних ділянок (невитребуваних паїв).

Крім того, позивач зазначає, що зважаючи на те, що внаслідок прийняття відповідачем оспорюваних рішень було укладено договори оренди з ФГ «Чугуївське», вказані договори оренди підлягають скасуванню, так як укладені на підставі незаконних рішень відповідача.

В свою чергу підлягають скасуванню записи про державну реєстрацію права оренди ФГ «Чугуївське» за спірними договорами оренди на земельні ділянки за кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:071 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за запису 36241279 від 08.04.2020 та 36281485 від 13.04.2020

Враховуючи той факт, що відповідачем порушено права позивача на законне користування спірними земельними ділянками, останній був змушений звернутися до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно зі статтею 7 Закону України Про фермерське господарство надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

За змістом статті 12 Закону України Про фермерське господарство землі фермерського господарства можуть складатися із (окрім іншого) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Відповідно до частин 1, 2 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

Згідно із статтею 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 3 статті 407 Цивільного кодексу України право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу.

Єдиним належним і допустимим доказом належності спірних земельних ділянок тій чи іншій особі є наявність правовстановлюючого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем Селянським фермерським господарством "Кондратюк" та Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (далі Орендодавець) були укладені договори оренди земельних ділянок.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 статті 210, ч. 3 статті 640 ЦК України, ч. 2 статті 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статті 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту такої реєстрації.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, договори оренди земельних ділянок (невитребувані паї №№ 226-248), копії яких залучено позивачем до матеріалів справи, в установленому законом порядку зареєстровані не були. (арк. 38-118 том 1).

Посилання позивача на те, що договори оренди земельних ділянок 06.11.2017 зареєстровано в Книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) у виконавчому комітеті Новопавлівської сільської ради, Межівського району, з присвоєнням відповідних номерів, про що на договорах проставлено штамп із зазначенням дати реєстрації та номеру запису, з підписом особи, яка зареєструвала договір, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що вказані обставини, відповідно до норм статей 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, документально не підтверджені. Залучені копії договорів, не містять належних даних про їх реєстрацію.

В той час, як надані відповідачем докази, а саме, витяги з Державного земельного кадастру, Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та з книги реєстрації договорів оренди Новопавлівської сільської ради, свідчать про те, що право оренди (на невитребувані паї №№ НОМЕР_1 ) за СФГ «Кондратюк» не зареєстровано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вже зазначалось вище, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що договори оренди земельних ділянок укладені з Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області були зареєстровані у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, не будучи зареєстрованими в у встановленому законом порядку спірні договори є не є укладеними.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 124 цього Кодексу передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди), шляхом укладання договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з пунктами 34, 35 частини першої статті 26 цього Закону вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин та затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Частиною першою статті 122 Земельного Кодексу України встановлено, що саме до повноважень сільських, селищних, міських рад відноситься передача земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» № 2498-VІІІ (2498-19) від 10.07.2018, яким було внесено зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв)» шляхом викладення цього закону в новій редакції.

З огляду на викладене, Новопавлівська сільська рада вважається розпорядником невитребуваних паїв, які знаходяться на її території станом з 01.01.2019, до яких відносяться спірні земельні ділянки.

04.03.2020 голова Фермерського господарства "Чугуївське" звернувся до Новопавлівської сільської ради з клопотанням про надання йому в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:0701, які складають фонд не витребуваних поїв.

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені земельні ділянки, не витребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

Новопавлівською сільською радою прийнято рішення «Про надання в оренду ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» №№ 1620-55/VІІ 1610-55/VІІ від 05.03.2020 щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:0701 в оренду ФГ «Чегуївське».

Крім того, як вбачається з Державного земельного кадастру, Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та з книги реєстрації договорів оренди Новопавлівської сільської ради, станом на дату прийняття оскаржуваних рішень право оренди на невитребувані паї за СФГ «Кондратюк» не зареєстровано.

Таким чином, суд дійшов, висновку про те, що Новопавлівською сільською радою були правомірно прийнятті рішення «Про надання в оренду ділянки для ведення ведення товарного сільськогосподарського виробництва» №№ 1620-55/VІІ 1610-55/VІІ від 05.03.2020 щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0866 та :02:003:0701 в оренду ФГ «Чегуївське».

За змістом статті 3 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Перший протокол до Конвенції ратифікований Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і з огляду на положення частини 1 статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства") положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правила стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.

Відповідно до ст.ст.13,14 Конституції України що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке охоплює цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Отже, виходячи із положень як національного законодавства, так і зі змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції, захисту підлягає наявне законне порушене право особи, яка звернулася за таким захистом до суду.

Всупереч наведеному Селянського фермерського господарства "Кондратюк" не довело наявності свого порушеного права, вимагаючи визнати незаконним та скасувати рішення сільської ради, прийнятого у межах наданих відповідачеві повноважень, згідно з процедурою, передбаченою чинним законодавством.

З огляду на викладене, господарський суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Селянського фермерського господарства "Кондратюк" до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації речового права (права оренди) відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 25.01.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко