ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 року м. Дніпро Справа № 908/2674/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Кузнецов В.О.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну

скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М.

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.11.2020р.

у справі № 908/2674/20 (суддя - Кричмаржевський В.А., м. Запоріжжя)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників"

до 1. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; 2. Офісу великих платників податків Державної податкової служби, м. Київ

про стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 726 868,00 грн.

в межах справи № 908/6036/14 про

банкрутство Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників", м. Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.11.2020р. повернуто без розгляду позовну заяву ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби, м. Київ про стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 726 868,00 грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.11.2020р., направити справу № 908/2674/20 для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є протиправною, такою, що порушує права та законні інтереси боржника та його кредиторів, а висновки місцевого господарського суду є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права. Місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали помилково застосовано до спірних правовідносин приписи п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" щодо ставок судового збору за подання позовних заяв з майновими та немайновими вимогами, за якими відкриваються справи окремого позовного провадження, так як ліквідатором позивача заявлено вимоги про повернення майна банкрута у ліквідаційну масу в межах справи про банкрутство позивача, що зумовлювало обов`язок суду здійснювати розрахунок судового збору за ставкою, визначеною п.п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяв у майнових спорах, стороною яких є боржник.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не направили до суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2020р. відкрито апеляційне провадження у справі, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 24.11.2016р. у справі № 908/6036/14 ПрАТ "Завод напівпровідників" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.12.2018р. у справі № 908/6036/14 призначено в якості ліквідатора ПрАТ "Завод напівпровідників" арбітражного керуючого Дейнегіну Катерину Миколаївну.

25.05.2020р. ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі арбітражного керуючого Дейнегіної К.М., звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 762 868,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2020р. закрито провадження у справі № 280/3554/20. Роз`яснено ПрАТ "Завод напівпровідників" право звернення до Господарського суду Запорізької області в порядку господарського судочинства за правилами, визначеними Кодексом України з процедур банкрутства. При цьому, окружний адміністративний суд виходив з того, що між сторонами у даній справі наявний майновий спір, стороною якого є банкрут (позивач); виняток, встановлений п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України не може бути застосований до даної справи, оскільки цей спір не є спором про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу).

19.10.2020р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Офісу великих платників податків Державної податкової служби, м. Київ про стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 726 868 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.10.2020р. вказану позовну заяву ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. залишено без руху, запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху усунути недоліки шляхом сплати у визначеному законом порядку судового збору в розмірі 21 699,02 грн. та надати суду докази його сплати.

04.11.2020р. до Господарського суду Запорізької області надійшли додаткові пояснення ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М., в яких позивач просив суд врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2019р. у справі № 915/441/18 та відкрити провадження у справі за позовом ПрАТ "Завод напівпровідників" про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ПрАТ "Завод напівпровідників" заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 726 868,00 грн.

Розглядаючи матеріали даної позовної заяви, місцевий господарський суд ухвалою від 09.11.2020р. повернув її без розгляду. Вказана ухвала мотивована тим, що позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви щодо сплати судового збору.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Приписами ст. 174 ГПК України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом першої інстанції до розгляду. Разом з тим, ч. 4 вказаної статті визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у вигляді повернення її без розгляду, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Оскаржуваною в апеляційному порядку ухвалою від 09.11.2020р. місцевий господарський суд повернув позовну заяву ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. у справі № 908/2674/20 в межах справи № 908/6036/14 про банкрутство ПрАТ "Завод напівпровідників", як таку, що подана з недоліками щодо її форми за умов невиконання позивачем вимог ухвали суду першої інстанції від 26.10.2020р. щодо усунення недоліків позовної заяви в частині надання доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Суд першої інстанції, здійснюючи розрахунок суми судового збору, що підлягав до сплати за подання позовної заяви, виходив з того, що в даному випадку позивач звернувся із позовною заявою майнового характеру - про стягнення коштів, а за позовні вимоги майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір за поданою заявою є таким, що підлягає розгляду в межах справи про банкрутство ПрАТ "Завод напівпровідників", але із застосуванням всіх інструментаріїв позовного провадження, передбачених ГПК України, з урахуванням особливостей процедури банкрутства, а тому позовна заява має бути оплачена судовим збором за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, тобто в розмірі - 25 903,02 грн.

Статтею 20 ГПК України встановлено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів. Так, ч. 8 вказаної статті ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Таким чином, розгляд спорів з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, а також справ за позовами арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при реалізації ними повноважень щодо повернення майна банкрута до ліквідаційної маси, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, без порушення окремих справ позовного провадження.

Відповідно до положень ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 61 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника тощо.

Таким чином, розгляд справ за позовами арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при реалізації ними повноважень щодо повернення майна банкрута до ліквідаційної маси віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, без порушення окремих справ позовного провадження.

Зазначені обставини зумовлюють спеціальний порядок розгляду спорів, стороною яких є боржник, та їх концентрацію в межах справи про банкрутство, оскільки результат розгляду таких спорів може впливати на права та обов`язки боржника та його кредиторів.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р. у справі № 918/420/16 та від 04.09.2018р. у справі № 907/574/16 про підсудність господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, майнових спорів, стороною яких є боржник, а також спорів про недійсність правочинів, вчинених боржником з третіми особами.

З матеріалів даної справи вбачається, що при поданні даної позовної заяви боржником (позивачем) було сплачено судовий збір на загальну суму 4 204,00 грн. (2 102,00 грн. х 2), що відповідало ставці судового збору, яка підлягала до сплати у 2020р. при зверненні до місцевого господарського суду із заявою при розгляді спору з майновими вимогами у справі про банкрутство (2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020р.), відповідно до п. п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Надаючи оцінку позовній заяві ПрАТ "Завод напівпровідників" на предмет дотримання позивачем вимог процесуального закону щодо додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України, місцевий господарський суд, керуючись приписами ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 174 ГПК України, дійшов висновку, що звертаючись до господарського суду з позовними вимогами майнового характеру, позовна заява має бути оплачена судовим збором за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, тобто в розмірі - 25 903,02 грн.

Разом з тим, такий висновок суду першої інстанції є передчасним та не відповідає принципу диспозитивності у господарському процесі відповідно до ст. 14 ГПК України з огляду на наступне.

Даний спір за своєю правовою природою є майновим спором у справі про банкрутство, що стосується повернення боржнику з Державного бюджету України грошових коштів. Ймовірне задоволення таких вимог судом мало б наслідком повернення до ліквідаційної маси боржника грошових активів.

Слід звернути увагу, що спеціальний порядок розгляду спорів, стороною яких є боржник та їх концентрація в межах справи про банкрутство зумовлює реалізацію позивачем процесуального права на звернення до господарського суду з вимогами у межах справи про банкрутство без покладення на позивача додаткових фінансових витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви, обчисленого за ставками у справах позовного провадження (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.10.2020р. у справі № 902/637/14).

Наведені обставини зумовлюють обов`язок суду здійснювати розрахунок судового збору за ставкою, визначеною п.п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній станом на дату звернення з позовною заявою) за подання заяв у майнових спорах, стороною яких є боржник.

З огляду на викладене та з урахуванням судової практики Верховного Суду є помилковим висновок місцевого господарського суду згідно з ухвалою від 26.10.2020р. у даній справі про залишення без руху позовної заяви ПрАТ "Завод напівпровідників" та її повернення без розгляду оскаржуваною ухвалою від 09.11.2020р. на підставі ст. 174 ГПК України.

З огляду на таке правове регулювання порядку сплати судового збору у разі звернення до господарського суду із заявами у майнових спорах, стороною яких є боржник, в межах справи про банкрутство, апеляційний господарський суд погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3 ст. 271 ГПК України).

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, скасування ухвали суду першої інстанції від 09.11.2020р. з передачею матеріалів справи до місцевого господарського суду для вирішення питання про можливість відкриття провадження за позовом ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби, м. Київ про стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 726 868,00 грн.

3.5. Розподіл судових витрат.

Оскільки в даному судовому провадженні переданий на вирішення суду спір по суті не вирішувався, а мало місце вирішення лише процесуального питання, то відповідно до вимог ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись статтями 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.11.2020р. у справі № 908/2674/20 - скасувати.

Матеріали справи № 908/2674/20 передати до Господарського суду Запорізької області для вирішення питання про можливість відкриття провадження за позовом ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора Дейнегіної К.М. до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби, м. Київ про стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 726 868,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ Т.А. Верхогляд

Суддя _________________ В.О. Кузнецов