ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Справа № 918/890/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Мазурі О.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західметал" на рішення Господарського суду Рівненської області від 04 листопада 2020 року в справі №918/890/20 (суддя - Церковна Н.Ф.)

час та місце ухвалення: 4 листопада 2020 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; повний текст рішення складено 5 листопада 2020 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західметал"

до Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації

про стягнення збитків у сумі 253 273 грн 00 коп.

за участю представників сторін:

від Позивача - Пузирко О.О.;

від Відповідача - Шевчук В.С..

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Західметал» (надалі - Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації (надалі Відповідач) про стягнення збитків заборгованості за виконані будівельні роботи у грудні 2019 року по об`єкту «Будівництво загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня по вул. Грушевського, 1 в с. Чабель Сарненського району Рівненської області» в сумі 253273 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем умов договору підряду № 86, відповідно до якого Відповідач не виконав своїх зобов`язань перед Позивачем щодо оплати вартості виконаних робіт, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 253 273 грн за виконані підрядні роботи, яку Позивач просить стягнути з Відповідача.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 4 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Додаткова угода № 4 від 27 грудня 2019 року була підписана Позивачем та Відповідачем. Тобто, усвідомлюючи всю важливість своїх дій, директор Позивача підписав Додаткову угоду № 4 від 27 грудня 2019 року, якою визначалася загальна вартість робіт за 2019 рік та вносилися зміни до Додатку № 1 «План фінансування» в розмірі 1 219 877 грн 00 коп..

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що твердження Позивача щодо виконання робіт, на суму пред`явленого позову станом на листопад 2019 року йдуть в розбіжність з фактичними обставинами, оскільки Позивач мав право не підписувати Додаткову угоду № 4 від 27 грудня 2019 року, в якій зменшена сума та ціна предмета договору у 2019 році.

Враховуючи усе викладене у сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача 253 273 грн за виконані підрядні роботи є такою, що не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу (том 1, а.с. 157-161), в якій з підстав, висвітлених в ній, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що станом на листопад місяць Позивач виконав роботи на суму 1473150 грн. На переконання апелянта Відповідач не заперечує факт виконання робіт на суму 1473 150 грн і допускає, що бюджетне фінансування може бути заплановане в 2020 році, на що також і розраховував Позивач підписуючи Додаткову угоду №4. Також, апелянт вказав, що Відповідач в судових засіданнях в суді першої інстанції не заперечував факту виконання робіт у грудні на суму 253 273 грн, які відображені у формі №КБ-2в за грудень 2019 року, але просив суд відмовити у позові з підстав, що бюджетне фінансування цих робіт не було передбачено на 2019 рік. Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення Відповідач від відповідальності за порушення своїх зобов`язань по Договору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 листопада 2020 року прийнято справу №918/890/20 до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду в складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 грудня 2020 року розгляд апеляційної скарги було призначено на 20 січня 2021 року об 14:00 год.

Позивачем було подано клопотання від 18 грудня 2020 року про долучення доказів до матеріалів справи, а саме висновку експерта будівельно-технічної експертизи від 17 грудня 2020 року (том 1, а.с. 176-234), який не був досліджений в суді першої інстанції.

При цьому даних щодо подання даного документа до суду першої інстанції у справі немає.

Обгрунтовуючи неможливість подання такого висновку Позивач зауважив, що Відповідач упродовж всього розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував факту виконання будівельних робіт на об`єкті, однак просив відмовити в задоволенні позовних вимог через відсутність бюджетного фінансування по даному об`єкту. Також, представник Позивача вказав, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, а тому судова експертиза не призначалася.

13 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від Відповідача (том 2, а.с. 2-3), в котрому він заперечив проти задоволення апеляційної скарги Позивача та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач вказав, що Позивач достовірно володіючи інформацією, що додатковою угодою № 4 від 27 грудня 2019 року обмежено фінансування об`єкту будівництва лише в розмірі 1219877 грн, свідомо на власний ризик допустив виконання робіт у 2019 році понад передбачене бюджетне фінансування.

Також, Відповідачем було подано заперечення проти задоволення клопотання Позивача про приєднання доказів до матеріалів справи, з огляду на їх не дослідження та неподання до суду першої інстанції під час розгляду справи (том 2, а.с. 8).

У відповідності до частини 4 статті 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з часиною третьою статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції приймаються судом (апеляційної інстанції) лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежать від нього.

Між тим відповідно до частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій, у цьому випадку з неподанням у встановленому порядку доказу зі справи.

Між тим представником Позивача не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено наявності в даному разі виняткового випадку, з якого вбачалося б, що неподання висновку експерта до суду першої інстанції мало б місце з причин, об`єктивно незалежних від Позивача.

Окрім того колегія суддів звертає увагу на правову позицію, зазначену в постанові Великої Палати Верховного Суду по справа № 522/1029/18 від 18 грудня 2018 року.

А саме щодо того, що згідно з частиною 5 статтею 101 ГПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду.

Крім того, колегія суддів дослідивши матеріали справи та звукозаписи судових засідань (зокрема від 4 листопада 2020 року) зауважує, що Відповідач а ні в судових засіданнях, а ні у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу не зазначає про визнання обставин виконання робіт на суму 253273 грн та відсутність бюджетного фінансування.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що представник Позивача брав активну участь у розгляді справи, був присутній в судових засіданнях (від 29 вересня 2020 року; 20 жовтня 2020 року; 4 листопада 2020 року), що не позбавляло його можливості заявити клопотання про проведення експертиза або подати такий висновок під час розгляду справи в місцевому господарському суді.

Отже, суд апеляційної інстанції не приймає відповідний документ саме як доказ зі справи та не вдався до його оцінки та дослідження.

В судовому засіданні від 20 січня 2021 року представник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення місцевого господарського суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. При цьому зазначив, що роботи на суму 1473150 грн були повністю виконані ще до підписання додаткової угоди № 4, а відсутність бюджетного фінансування не можу бути підставою для відмови Відповідача від сплати заборгованості за виконані роботи в сумі 253273 грн. Також, представник Позивача вказав, що факт виконання Позивачем всього обсягу робіт та на вказану суму підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи долученої ним до апеляційної скарги.

В судовому засіданні від 20 січня 2021 року представник Відповідача заперечив щодо доводів, висвітлених в апеляційній скарзі Позивача, вважає її безпідставною та необгрунтованою, зазначив, що підставою для відмови у сплаті 253273 грн є не відсутність бюджетного фінансування, а те, що Відповідачем повністю оплачено весь обсяг робіт на всю суму, зазначено в Додатковій угоді № 4, яку Позивач підписав та яка є чинною та ніким не скасована, а виконання робіт понад суму, встановлено в Додатковій угоді № 4 нічим не передбачено. Також, представник Відповідача вказав що укладений Договір підряду є діючий та чинний надалі, а відтак з огляду на погодження виділення бюджетних асигнувань можуть буть укладені наступні Додаткові угоди до Договору на відповідний бюджетний рік.

Заслухавши представника Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що 12 листопада 2018 року між Відповідачем та Позивачем було укладено Договір підряду № 86 (надалі Договір; том 2, а.с. 22-25) на виконання комплексу робіт (будівельні роботи та поточний ремонт). Об`єктом будівництва є "Будівництво загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня по вул. Грушевського, 1 в с. Чабель Сарненського району Рівненської області".

В силу дії пункту 1.3 Договору: Відповідач зобов`язався забезпечити Позивачу проектно-кошторисною документацією; забезпечення робіт технологічним, енергетичним, електротехнічним устаткуванням та іншими матеріалами (ресурсами) покладається на Позивача; вартість матеріалів (ресурсів), що забезпечуються Позивачем для виконання робіт за чинним Договором згідно цього пункту, відшкодовуються Відповідачем, крім матеріальних ресурсів і обладнання, постачання яких Відповідач залишає за собою.

Відповідно пункту 1.4 Договору, обсяг робіт за чинним Договором визначається на підставі проектно-кошторисної документації у встановленому законодавством порядку. Види робіт та обсяги, які підлягають виконанню повинні відповідати технічному завданню та договірній ціні, зміни вносяться тільки після коригування проектно-кошторисної документації, відповідно до чинного законодавства.

Згідно пункту 2.1 Договору, ціна Договору становить 104 265 017 грн 00 коп. (в т. ч. ПДВ), в тому числі на 2018 рік - 99 000 грн 00 коп. (в т. ч. ПДВ). Договірна ціна є динамічною.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін.

Як передбачено пунктом 2.5 Договору, усі зміни початкової договірної ціни оформлюються відповідними розрахунками та угодами Сторін у письмовій формі.

Згідно з пунктом 3.2 Договору, розрахунки за чинним Договором здійснюються Відповідачем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача. Аванс на виконання робіт в розмірі до 30% від вартості річного обігу робіт за чинним Договором. Відповідач використовує аванс для придбання товарно-матеріальних цінностей, згідно пункту 1 Постанови КМУ від 23 квітня 2014 року № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти». По закінченню тримісячного строку невикористані суми авансу повертаються Відповідачу (у разі, коли строк повернення авансу припадає на кінець грудня поточного року, то не використані протягом трьох місяців суми авансу повертаються Відповідачу в триденний термін, але не пізніше 26 грудня поточного року). Ненадання авансу не може бути підставою для невиконання договірних умов. В подальшому розрахунки здійснюються за фактично виконані роботи на підставі актів форми № КБ-2в та форми № КБ-3, згідно об`ємів виконаних робіт, але не більше як 95% загальної вартості за договірною ціною. Остаточний розрахунок проводиться після здачі об`єкта в експлуатацію.

У відповідності до пункту 3.3 Договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та Акта приймання-передачі виконаних робіт за формою № КБ-2в, які складаються і підписуються Позивачем в трьох примірниках та передаються Відповідачу станом на 25 число місяця, не пізніше, як за два останніх робочих дні звітного періоду. Відповідач перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх і передає один примірник Позивачу.

Згідно пункту 3.4 Договору, Акти виконаних робіт розраховуються Позивачем відповідно до вимог чинних державних стандартів, з урахуванням положень Держбюджету, рекомендованих до будов, будівництво яких здійснюється за бюджетні кошти.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що Позивач виконує роботи в обсязі, передбаченому проектно-кошторисною документацією.

В силу дії пункту 4.2 Договору, строки виконання всіх видів робіт визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток 2).

Відповідно пункту 4.3 Договору, Сторони погодились, що строком закінчення виконання робіт є 26 грудня 2019 року, згідно календарного графіку виконання робіт (Додаток 2).

Згідно пункту 5.4 Договору, Відповідач зобов`язався забезпечити передачу Позивачу проектно-кошторисної документації, будівельного майданчику, інші необхідні вихідні дані відповідно до даного Договору, прийняти виконані Позивачем роботи, відповідно до умов чинного Договору та оплатити виконані Позивачем роботи, відповідно до умов чинного Договору.

В той же час, пунктом 8.1 Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим Договором.

До Договору в якості додатків, що є невід`ємною частиною цього Договору (в силу дію пунктів 11.5-11.6 Договору) узгоджено план фінансування робіт по об`єкту на 2018 рік в сумі 99 000 грн (Додаток № 1), календарний графік виконання робіт в 2018 році (Додаток № 2) та протокол узгодження договірної ціни (Додаток 3) на загальну суму Договору (том 1, а.с. 19-21).

14 грудня 2018 року Позивач та Відповідач уклали Додаткову угоду № 1 до Договору (том 1, а.с. 23-24).

Відповідно до пункту 1.1 Додаткової угоди № 1, сторони не передбачили фінансування у 2018 році, а також було викладено в новій редакції Додаток 1 («План фінансування»), Додаток 2 («Календарний графік»).

7 травня 2019 року Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 2 до Договору (том 1, а.с. 27-28).

Пунктом 1.1 Додаткової угоди № 2 змінено пункт 2.1 Договору та передбачено фінансування на 2019 в сумі 981 900 грн.

В силу дії пункту 1.2 Додаткової угоди № 2 Сторони погодили строк закінчення виконання робіт до 26 грудня 2020 року. Пунктом 1.3 продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2020 року, а також змінено реквізити Замовника.

1 листопада 2019 року Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 3 до Договору (том 1, а.с. 31-32).

Відповідно до пункту 1.1 Додаткової угоди № 3, збільшено об`єм фінансування робіт на 2019 рік до 1 473 150 грн та відповідно внесли зміни до Додатку № 1 Договору План фінансування робіт по об`єму.

27 грудня 2019 року Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 4 до Договору (том 1, а.с. 34-35).

Як визначено пунктом 1.1 Додаткової угоди № 4, об`єм фінансування на 2019 рік ставить 1 219 877 грн. Відповідні зміни були внесені до Додатку № 1 до Договору «План фінансування» та викладено його в новій редакції.

Відповідно до укладеного Договору та Додаткових угод до Договору в процесі виконання робіт Позивач надав Відповідачу докази виконання робіт, а саме: Акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року на суму 38781 грн, відомість ресурсів до Акту приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року на суму 20785 грн; Акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року на суму 461219 грн, відомість ресурсів до Акту приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року на суму 288903 грн, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на суму 416666 грн; Акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року на суму 197670 грн, відомість ресурсів до Акту приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року на суму 125062 грн, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на суму 581391 грн; Акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2019 року на суму 198895 грн, відомість ресурсів до Акту приймання виконаних будівельних робіт за листопада 2019 року на суму 138845 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2019 року на суму 158701 грн; Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 164611 грн, відомість ресурсів до Акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 104845 грн (том 1, а.с. 37-64).

Вказані роботи відповідно до поданих Актів приймання виконаних будівельних робіт були прийняті Відповідачем та оплачені згідно банківських виписок: 13 лютого 2019 року в сумі 294 500 грн; 17 липня 2019 року в сумі 205 500 грн; 5 вересня 2019 року в сумі 197 670 грн; 4 грудня 2019 року в сумі 198 895 грн; 4 грудня 2019 року в сумі 158 701 грн; 16 грудня 2019 року в сумі 133 654 грн; 16 грудня 2019 року в сумі З0 957 грн (том 1, а.с. 78).

Всього Замовником оплачено виконаних робіт на суму 1 219 877 грн, що відповідає договірній ціні визначеній на бюджетний 2019 рік в Додатковій угоді № 4 від 27 грудня 2019 року.

Позивач в своїй апеляційній скарзі та в позовній заяві покликається на те, що станом на 1 листопада 2019 року (тобто до підписання Додаткової угоди № 4 від 27 грудня 2019 року) були виконані роботи на суму зазначену в Додатковій угоді № 3 (1473150 грн), що підтверджувалося актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 253273 грн, відомістю ресурсів до акту виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт на зазначену суму.

Як зауважує Позивач, він неодноразово в грудні та травні подавав на підпис акти форми № КБ-2в, форми № КБ-3 за грудень 2019 року, ресурсні відомості та просив прийняти виконані роботи на суму 253273 грн в силу статті 882 Цивільного кодексу України.

11 червня 2020 року супровідним листом № 238 Позивач надіслав поштою рекомендованим відправленням з описом Акт форми № КБ-2в, довідку форми № КБ-3, відомість ресурсів до акту приймання робіт в двох примірниках на адресу Відповідача з проханням прийняти роботи на суму 253 273 грн та підписати відповідно документи (том 1, а.с. 73; доказ направлення на а.с. 76).

Відповідач роботи не прийняв, акти не підписав, будь-яких заперечень щодо підписання актів виконаних робіт та прийняття робіт не надіслав.

Окрім того, як вказує апелянт, Відповідач ні в грудні 2019 року, ні протягом першого і другого кварталу 2020 року не передбачив фінансування робіт по об`єкту уже виконаних робіт в грудні 2019 року на суму 253 273 грн, що й стало підставою для звернення Позивача до суду з позовом про стягнення збитків - заборгованості за виконані будівельні роботи у грудні 2019 року по об`єкту "Будівництво загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня по вул. Грушевського, 1 в с. Чабель Сарненського району Рівненської області" в сумі 253 273 грн 00 коп.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу .

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно статті 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Досліджуючи зміст та предмет позовної заяви, колегія суддів звертає увагу, що Позивач в позовній заяві просить стягнути збитки - заборгованість за виконані будівельні роботи, тобто Позивач ототожнює два зовсім різних, по суті та доказовій базі, наслідки невиконання зобов`язань.

Однак а ні в позовній заяві, а ні в матеріалах справи Позивач не зазначає матеріально-правове обгрунтування збитків та всього складу господарського правопорушення, який необхідний для стягнення саме збитків, обгрунтування ж Позивача, так як і вся доказова база, зводиться до вимоги про стягнення саме заборгованості за виконані роботи.

Саме тому зважаючи на основний довід апеляційної скарги Позивача щодо виконання робіт станом на листопад місяць на суму 1473150 грн, та відсутність оплати зі сторони Відповідача на суму 253273 грн (різниця між сумами зазначеними в Додатковій угоді № 3 та Додатковій угоді № 4), колегія суддів дослідивши матеріали справи зазначає наступне.

Пунктом 2.1 Договору було встановлено ціну предмету Договору на підставі динамічної договірної ціни (Додаток 3) яка становила 104 265 017 грн 00 коп. (з ПДВ) в тому числі на 2018 рік - 989 000 грн 00 коп. (з ПДВ) (дев`яносто дев`ять тисяч грн. 00 коп. (з ПДВ).

Впродовж 2018 - 2019 років укладалися Додаткові угоди до Договору.

Додатковою угодою № 3 було визначено, що договірна ціна всього становить 104265017 грн 00 коп. (з ПДВ) на 2019 рік 1473150 грн 00 коп..

В той же час, Додаткова угода № 4 до Договору укладена 27 грудня 2019 року, якою вносилися зміни, а саме пункт 2.1 змінено і викладено в такій редакції: « 2.1. Загальна вартість робіт за чинним договором, яка підлягає оплаті визначається на підставі динамічної договірної ціни (Додаток 3) і становить всього 104 265 017 грн 00 коп. (з ПДВ) на 2019 рік - 1 219 877 грн 00 коп. (з ПДВ)».

Додаткова угода № 4 була підписана Позивачем та Відповідачем.

Тобто, усвідомлюючи всю важливість своїх дій, директор Позивача, підписав Додаткову угоду № 4, якою визначалася загальна вартість робіт на бюджетний 2019 рік та вносилися зміни до Додатку № 1 «План фінансування» в розмірі 1 219 877 грн. 00 коп..

Окрім того, відповідні зміни щодо вартості робіт на бюджетний рік були також відображені у плані фінансування робіт по об`єкту на 2019 рік (том 1, а.с. 36).

В матеріалах справи містяться усі первинні докази, котрі засвідчують вартість та об`єм виконаних робіт на суму 1219877 грн (акти приймання виконаних будівельних робіт), яка зазначена в Додатковій угоді № 4 та докази, оплати Відповідачем, виконаних робіт.

Відповідно, необхідність укладення додаткових угод була обумовлена тим, що фінансування об`єкту будівництва здійснювалося за державній кошти, що передбачало узгодження вартість робіт на бюджетний рік в силу надходження бюджетних асигнувань, що узгоджується з Розділом 2 Договору.

Саме тому, підписуючи Додаткову угоду № 4, яка змінювала вартість робіт на 2019 рок (не зачіпаючи при цьому такої істотної умови Договору як ціна) у порівнянні із вартістю робіт, зазначеною у Додатковій угоді № 3, Позивач та Відповідач усвідомлювали характер своїх дій, зобов`язань та їх наслідки.

Відповідно заважаючи на умови Додаткової угоди № 4, Відповідач зобов`язався виконати роботи саме в межах вартості робіт на 2019 рік 1219 877 грн, тобто погоджених бюджетних надходжень які направленні на покриття витрат на виконання умов Договору підряду зі сторони Позивача (інші ж роботи, що виконуватимуться по Договору, та не увійшли в попередні погоджені сторонами роботи на визначені сторонами суми, з огляду на тривалість Договору, можуть виконуватися і прийматися в майбутньому в погоджені сторонами строки та на обумовлені сторонами суми на відповідний календарний рік).

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що в даній справі відсутні вимоги (зустрічні) щодо дійсності умов укладеного Договору і Додатків до нього. В той же час Відповідачем не подано жодних доказів визнання недійсними Договору та Додатків до нього поза межами даного спору. Дане ж ще раз підтверджує факт того, що на момент прийняття оспорюваного рішення та на момент прийняття апеляційним господарським судом даної постанови Договір (з урахуванням Додаткової угоди) діє саме в тій редакції, що укладено сторонами і діє на даний час.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на безпідставність доводів апелянта щодо того, що нібито в цій справі суд має взяти до уваги практику Верховного Суду щодо того, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє Відповідача від обов`язку негайно оплатити виконані роботи. Адже зазначена практика стосується дещо інших обставин, а саме стосується випадку, коли сторона виконала Договір у повному обсязі, а сторона покликається на неоплати виконаних в межах Договору робіт, а не випадку що є в даному позові, коли сторона в порушення умов Договору нібито виконала наперед частину робіт по діючому Договору (що не виконано в повному обсязі) і хоче стягнути кошти за те, що сторони фактично ще не погодили до виконання. Відповідно суд відхиляє дані доводи.

Суд апеляційної інстанції ще раз наголошує, що Позивач в позові та апеляційній скарзі залишає поза увагою, що на даний час є діючою та ніким не скасованою Додаткова угода № 4 (підписання якої не заперечує представник Позивача), якою встановлено загальну вартість робіт на бюджетний рік в розмірі 1219877 грн та яка повністю оплачена Відповідачем (Договір в цій частині виконано, а виконання робіт дата виконання яких ще не настала, апріорі є такими по яких не настав час оплати за цим Договором).

Також суд констатує, що Позивач зауважує, що на момент укладення Додаткової угоди № 3 від 1 листопада 2019 року ним уже були виконані роботи на суму 1 473 150 грн, однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували дані обставини, в тому числі в силу дії пункту 3.3 та 3.5 Договору, якими передбачено порядок розрахунків та строки подання актів приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2В. Окрім того, це в будь-якому випадку не вказує (навіть якщо ці роботи виконані), що по цим роботам (строк оплати по яким за Договором не настав, адже їх виконання сторонами ще не погоджувалося) у Відповідача настав обов`язок по Договору щодо їх оплати.

Все вищевказане приводить суд до висновку не лише щодо невідповідності виконання Позивачем спірних робіт, але й щодо передчасності звернення Позивача до суду.

В той же час, згідно доказів долучених до матеріалів справи Відповідачу лише в червні було направлено Акти форми КБ-2В та КБ-3 (том 1, а.с. 76) не зазначаючи при цьому місяця виконання таких робіт.

При цьому, колегія суддів бере до уваги факт того, що договірні відносини між сторонами не припинені, а будівництво об`єкту не завершене.

Тлумачення статті 629 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 Цивільного кодексу України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17 та Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 643/13788/15-ц.

В силу дії статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Таким чином, в розумінні статті 201 Цивільного кодексу України Додаткова угода № 4 від 27 грудня 2019 року вважається правомірною та регулює фінансові відносини між Позивачем та Відповідачем в 2019 році.

А відтак покликання Позивача в своїй апеляційній скарзі (як на підставу відмови в оплаті 253 273 грн) на відсутність бюджетних коштів у Відповідача не заслуговують на увагу та спростовуються усім вищеописаним в даній судовій постанові.

Отже, зважаючи на все вищеописане в даній судовій постанові в площинні існування первинних доказів (актів приймання виконання будівельних робіт та Додатковї угоди № 4), колегія суддів прийшла до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог Позивача щодо стягнення заборгованості в сумі 253273 грн за виконані по Договору роботи.

Відтак, враховуючи усе вищеописане судова колегія відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за виконані будівельні роботи у грудні 2019 року в сумі 253273 грн.

З огляду на усе вищевказане у даній постанові, Північно-західний апеляційний господарський суд, вважає подану Позивачем апеляційну скаргу безпідставною та неогрунтованою.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга Відповідачем, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача, згідно статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західметал" на рішення Господарського суду Рівненської області від 04 листопада 2020 року в справі №918/890/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 04 листопада 2020 року в справі №918/890/20 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

5. Справу №918/890/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2021 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.