ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3066/20

за позовом Вишгородської міської ради (07300, Київська обл., м. Вишгород, пл. Шевченка, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Київська пересувна механізована колона-2 (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 67-Б)

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2007 р.

Суддя Бабкіна В.М.

секретар судового засідання: Павлюк В.Г.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Карпухін Я.В. керівник

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Вишгородської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Київська пересувна механізована колона-2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2007 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.12.2020 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2020 р. було відкладено підготовче засідання на 24.12.2020 р.

21.12.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 077 від 17.12.2020 р. (вх. № 31424/20 від 21.12.2020 р.) про зупинення провадження у даній справі, в якому останній зазначає, що на початку листопада 2020 року ТОВ Київська пересувна механізована колона-2 подано до господарського суду Київської області позов до Вишгородської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.06.2007 р. Зазначена позовна заява прийнята до розгляду ухвалою господарського суду Київської області від 11.12.2020 р. у справі № 911/3317/20. З огляду на зазначене, відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі № 911/3066/20 до вирішення іншої справи № 911/3317/20, оскільки позовні вимоги у даній справі № 911/3066/20 грунтуються на договорі оренди земельної ділянки від 02.06.2007 р.

У судовому засіданні 24.12.2020 р. представник позивача проти поданого відповідачем клопотання заперечувала, зазначаючи, що вказане клопотання є необґрунтованим, а на результати розгляду даної справи № 911/3066/20 вирішення спору у справі № 911/3317/20 не впливатиме; представник відповідача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно в порядку, передбаченому ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.12.2020 р. було відкладено підготовче засідання на 21.01.2021 р.

У судове засідання 21.01.2021 р. представник позивача не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно в порядку, передбаченому ГПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.01.2021 р. підтримував подане клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення господарським судом Київської області справи № 911/3317/20.

Розглянувши клопотання ТОВ Київська пересувна механізована колона-2 № 077 від 17.12.2020 р. (вх. № 31424/20 від 21.12.2020 р.) про зупинення провадження у даній справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо залишення вказаного клопотання без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

За наведеною нормою статті 227 Кодексу обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, зупинення провадження у справі це перерва у розгляді справи на невизначений строк. У разі зупинення провадження у справі припиняється здійснення процесуальних дій у такій справі.

Згідно вимог статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає також у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому пов`язаною з даною справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Водночас, сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Тобто, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи, а також враховувати, що обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений виключно об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані у цій справі докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як встановлено судом, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/3317/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Київська пересувна механізована колона-2 до Вишгородської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.07.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу за реєстровим № 5823, з кадастровим номером :01:184:0105, загальною площею 2,8 га, за адресою: Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Кургузова, 11-а з цільовим призначенням - для будівництва багатоповерхової житлової забудови земельної ділянки.

Водночас, предметом позову у даній справі № 911/3066/20 є визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди земельної ділянки від 02.06.2007 р.

Суд констатує, що розгляд іншим судом справи № 911/3317/20 не є перешкодою для встановлення та оцінки, з урахуванням вимог ст. 74 ГПК України, суттєвих обставин у цій справі під час її розгляду судом, оскільки господарський суд, з урахуванням презумпції правомірності та чинності на час судового розгляду вказаного правочину, не позбавлений можливості досліджувати обставини та оцінювати докази у даній справі, має право та зобов`язаний надати правову оцінку наданим письмовим доказам та самостійно встановити факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги у даній справі № 911/3066/20.

У той же час, належних, достатніх і беззаперечних доказів на підтвердження унеможливлення самостійного встановлення судом фактів та обставин у даній справі відповідачем при заявленні клопотання про зупинення провадження у даній справі суду не надано.

Також суд вважає за необхідне відзначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Обов`язок національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010 р.).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 927/548/19, від 29.04.2020 р. у справі № 903/611/19, від 20.06.2019 р. у справі № 910/12694/18, від 05.03.2019 р. у справі № 910/5425/18.

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача, станом на час його розгляду, про зупинення провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 227, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Київська пересувна механізована колона-2 № 077 від 17.12.2020 р. (вх. № 31424/20 від 21.12.2020 р.) про зупинення провадження у справі № 911/3066/20 відмовити.

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 25.01.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна