ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.2021 Справа № 920/1007/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноінвесткомплект»,

про стягнення 61652 грн 02 коп.

Представники сторін:

від позивача- Тиченко М.П.;

від відповідача Білогрищенко О.А.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 28.09.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за безоблікове використання води у сумі 61652 грн 02 коп. (а.с.1-6).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами 26.06.2019 було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 2280 (надалі Договір). До спірних правовідносин застосовуються Правила користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190 (надалі Правила № 190). 11.06.2020 позивачем проведено обстеження системи водопостачання, яка знаходиться в приміщенні відповідача. Були виявлені порушення розрив проволоки, якою опломбовано лічильник холодної води. Позивачем було складено акт, який підписано представником відповідача. Позивач, на підставі Правил № 190, нарахував відповідачу 61652 грн 02 коп. за безоблікове використання води. Позивач направив відповідачу вимогу, проте відповідач вимогу не оплатив, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.09.2020 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач 20.10.2020 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує (а.с.38-40).

Відповідач зазначає, що дії по фіксації порушень позивачем здійснювались без присутності представника споживача або його представника. Після перевірки засобу вимірювальної техніки (водолічильника) було встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ. Акт був виписаний без представника споживача. Листів позивача з вимогою сплатити борг відповідач не отримував. Тому нарахування заборгованості є незаконним.

22.10.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив (а.с.59-60). У відповіді позивач наполягає на правомірності своїх дій та обгрунтованості позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.10.2020 було призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 18.11.2020. В судовому засіданні 18.11.2020 було оголошено перерву до 17.12.2020.

01.12.2020 позивач надав до суду додаткові пояснення, щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи (а.с.76-77). Позивач зазначив, що оригінал акту від 11.06.2020 обстеження систем водопостачання та водовідведення відповідача буде надано безпосередньо в судовому засіданні. Крім того, позивач стверджує, що обов`язкова участь представників споживача при складанні акту ні Правилами № 190, ні Договором не передбачена.

15.12.2020 відповідач надав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що відповідно до Договору без присутності представника споживача неможливо пред`явити йому посвідчення представника виконавця для здійснення будь-яких перелічених у Договорі дій (а.с.79-81).

Ухвалою суду від 22.12.2020 розгляд справи було призначено на 18.01.2020, оскільки 17.12.2020 (дата слухання справи) розгляд справи не відбувся, так як суддя Резніченко О.Ю. знаходилась у відрядженні.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник позивача надав суду для огляду оригінал акту обстеження від 11.06.2020. Суд оглянув оригінал вказаного акту та надав можливість представнику відповідача оглянути зазначений акт.

Представник відповідача оглянув оригінал акту та усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує, виходячи з аргументів, які наведені у відзиві та поясненнях.

В даному судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Між сторонами 26.06.2020 було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 2280. Вищезазначений факт підтверджується копією Договору та визнається сторонами в заявах по суті, а тому є таким, що встановлений судом (а.с.13-21).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов`язується надавати відповідачу послуги з централізованого постачання води і водовідведення, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані на умовах, що передбачені Договором.

Згідно з п. 4.2.1, 4.2.6 Договору відповідач зобов`язаний оплачувати послуги, в установлений Договором строк та забезпечувати цілісність засобів обліку води і не втручатись в їх роботу.

Як зазначає позивач, відповідно до п. 4.3 та п. 5.1 Договору позивач має право доступу до приміщень споживача для проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води відповідно до законодавства, про що складається акт. Відповідач несе відповідальність за втручання в роботу засобів обліку води, цілісність та збереження засобів обліку, пломб та деталей пломбування, встановлених позивачем в місцях з`єднання засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Вказане міститься також в п. 5.18 Правил № 190.

11.06.2020 представниками позивача проведено обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення відповідача в будівлі торгового кіоскі (продуктової крамниці), розташованої на зупинці громадського транспорту на проспекті М. Лушпи, 10, м. Суми. За результатами перевірки було складено акт обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення споживача від 11.06.2020 (а.с.23-24).

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Факт проведення обстеження та складання акту представниками сторін в заявах по суті не заперечується, а тому вказаний факт є таким, що встановлений судом.

Позивач стверджує, що під час обстеження, у присутності представника відповідача (споживача), виявлено порушення опломбування вузла обліку холодної води розрив проволоки, якою опломбовано лічильник холодної води КВ-1,5 № 133500. Відповідач факт того, що його представник надавав доступ до приміщення або брав участь у виявленні порушення та складанні акту категорично заперечує.

Згідно з п. 4.3.4 Договору позивач має право на доступ до приміщення споживача для проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води відповідно до законодавства, про що складається акт.

В той же час, відповідно до п.2.6 Договору виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів обліку у присутності споживача або його представника.

Тому суд дійшов висновку, що при проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води така перевірка проводиться саме у присутності представника споживача (у даному випадку представника відповідача). Крім того, саме представником споживача повинен бути наданий доступ до приміщення, в якому знаходиться засіб обліку, а тому на позивача покладено обов`язок перевірити факт, що доступ до приміщення надає та участь у перевірці та складанні акту бере саме представник споживача (відповідача), з яким укладено Договір.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача, що без присутності представника споживача неможливо пред`явити йому посвідчення представника виконавця (позивача) для здійснення будь-яких перелічених у Договорі дій.

Відповідно до ст.ст. 73-74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, в даному випадку, основним питанням, яке підлягає вирішенню судом є встановлення факту участі представника відповідача при виявленні позивачем порушення та складанні акту належної фіксації вчиненого відповідачем порушення умов Договору та Правил, що позивач визначає як підставу позовних вимог. Суд звертає увагу, що вказані обставини підлягають доведенню саме позивачем.

На копії акту, яка надана позивачем, зазначено, що акт підписано наступними особами: Лободюк М.Б. та Чуприна О.М. (представники позивача); Бойко Т.Ф. Суд звертає увагу, що належне складання акту покладається саме на позивача, як виконавця по Договору. Акт повинен надавати можливість ідентифікувати особу, яка підписала акт, для можливості встановлення у неї правовідносин із відповідачем (споживачем). В той же час, акт не містить зазначення посади представника відповідача, а зазначено, що Бойко Т.Ф. є продавцем. Тому у суду відсутня можливість встановити, що зазначена особа має відношення саме до відповідача (споживача), в той час як відповідачем факт присутності його представника категорично заперечується.

Таким чином, факт того, що позивачем було перевірено та належним чином засвідчено, що у перевірці та складанні акту брав участь саме представник відповідача (споживача) позивачем перед судом належними та допустимими доказами не доведено. Тому не доведено, що акт складено за присутності та підписано представником саме ТОВ «Техноінвесткомплект».

Позивачем надано до матеріалів справи докази направлення відповідачу документів, а саме фіскальний чек від 26.08.2020 та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25-26). З зазначених доказів вбачається, що документи отримані відповідачем 31.08.2020, однак з вказаних документів не можливо встановити, які саме документи направлялись позивачем відповідачу (не надано опису вкладення тощо), в той час як позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачу направлявся вимога, рахунок, однак надано лише вищезазначені докази направлення. Тому суд не приймає зазначені докази, як докази того, що позивач направив, а відповідач отримав 31.08.2020 саме рахунок та вимогу.

Позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів надання чи направлення відповідачу (споживачу) акта від 11.06.2020. В той же час, на акті не міститься відміток про отримання відповідачем копії акту. Тому позивачем взагалі не доведено перед судом, що саме відповідачу (споживачу за Договором) було відомо про складання вказаного акту.

Крім того, відповідачем до суду надано докази, що приміщення, яке належить відповідачу, було передано у безоплатне користування ТОВ «Хоружівка», а останнім у суборенду ФОП Бурда О.А. Зазначене підтверджується копіями договору позички № 3 від 03.08.2015 та договору суборенди від 01.12.2017, а також актами приймання-передачі та додаткових угод (а.с.43-52). Суд наголошує, що Договір було укладено саме з відповідачем, який і є споживачем по Договору.

Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що позивач повідомляв відповідача про те, що здійснюється обстеження лічильника по зазначеній вище адресі. Позивач зазначає, що Договором або Правилами № 190 обов`язку позивача повідомляти відповідача не перебачено. Проте, на переконання суду, з урахуванням положень, що відповідач надає доступ до засобів обліку і повинен брати участь у перевірці та складанні акту, то вказані дії є цілком логічними, а необхідність повідомлення представника відповідача цілком передбачуваною.

Позивач вказує, що відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, то кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача з вимогою про сплату, що підтверджується копією вимоги № 24/5205 та рахунку № 2280 (а.с.21-22). Відповідач факт отримання вказаних документів заперечує. Як вже встановлено судом, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів направлення ним на адресу відповідача вимоги та рахунку. Тому вказаний факт позивачем перед судом не доведено, а отже і не доведено, що з урахуванням ст. 530 ЦК України у відповідача виник обов`язок із сплати спірної суми боргу.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач нарахував відповідачу плату за витрати води, у зв`язку із самовільними діями відповідача, згідно з пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190. Плата за червень 2020 року склала 61652 грн 02 коп. Однак суд не приймає акт обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 11.06.2020, як доказ, який фіксує факт наявності втручання у засіб обліку, оскільки позивачем не доведено, що обстеження відбувалось за участі представника споживача (відповідача) та підписана зазначеним представником. Тому позивачем не доведено наявності правової підстави для нарахування відповідачу плати за безоблікове використання води, відповідно до умов Договору та Правил №№ 190.

Таким чином, подані до справи докази не підтверджують порушення цілісності пломби та/або опломбіровочного з`єднання на приладі обліку води відповідача, а отже не підтверджують факту безоблікового водокористування відповідачем, тому є безпідставним проведення позивачем нарахувань у відповідності до п.п.5.18., 3.3., 3.4. Правил №190.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними та необґрунтованими і задоволенню судом не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на позивача покладаються витрати із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноінвесткомплект» (вул. Петропавлівська, 76, кв. 4, м. Суми, 40030, ) про стягнення 61652 грн 02 коп. відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн 00 коп. покласти на позивача Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 1 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 25.01.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко