ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р.

м. Київ

Справа № 911/2650/20

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська пивна компанія" (79069, Львівська обл., м. Львів, вул. Шевченка, буд. 323, )

до Дочірнього підприємства "Рітейл центр" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, будинок 6-Г, )

про стягнення боргу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 09.09.2020 ТОВ "Львівська пивна компанія" до ДП "Рітейл центр" про стягнення заборгованості за договором поставки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.09.2020 вказану позовну заяву залишено без руху.

06.10.2020 до Господарського суду Київської області надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Так, ухвалою від 15.10.2020 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, встановлено строки для подання: відповідачу - відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали; позивачу відповіді на відзив до 06.11.2020; відповідачу заперечень до 13.11.2020.

12.11.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 09.11.2020.

25.11.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №26143/20 від 25.11.2020.

30.11.2020 на адресу суду від позивача надійшов черговий примірник відповідні на відзив вх. №26588/20 від 30.11.2020.

Позов обґрунтований наступним:

- Між ТОВ "Астерс груп" (покупець, відповідач) та ТОВ "Львівська пивна компанія" (позивач, постачальник) укладено Договір поставки №1І036510 від 01.09.2017;

- на виконання умов Договору позивачем відповідно до видаткової накладної було поставлено відповідачу товар у розмірі 144771,68 грн;

- відповідач порушив умови Договору не розрахувавшись за поставлений товар, у зв`язку з чим, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 144771,68 грн;

- 22.06.2020 між ТОВ "Львівська пивна компанія", ТОВ "Астерс груп" та ДП «Рітейл центр» укладено договір про заміну сторони за Договором поставки, за яким відповідач прийняв на себе всі зобов`язання ТОВ «Астерс груп» перед Позивачем за Договором поставки, а також всі обов`язки як боржника перед позивачем за Договором поставки у зв`язку з цим позивач звертає позовні вимоги до ДП «Рітейл центр».

Заперечуючи проти позову відповідач, зокрема, зазначає, що з поданої позивачем видаткової накладної неможливо встановити осіб, які її підписали (їх посаду, повноваження, прізвище ім`я по батькові). Крім того, за твердженням відповідача на видатковій накладній відсутня печатка боржника (прямокутний штемпель не є печаткою підприємства для засвідчення здійснення його підприємницької діяльності.

Відтак, відповідач стверджує, що у зв`язку з неналежним оформленням позивачем документів, строк оплати на строк на оплату товару у відповідача не настав, а отже позовні вимоги є безпідставними.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівська пивна компанія" (позивач, постачальник) укладено Договір поставки №1І036510 від 01.09.2017 (далі - Договір), за яким постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними у накладній, які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації.

Відповідно до п. 7.1. Договору покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків після коми (ціна без ПДВ та з ПДВ).

Оплата за товар здійснюється, щосереди в українській національній валюті гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 60 (шістдесят) днів з моменту приймання передачі товару, та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше ніж 500,00 (п`ятсот) грн з кожного магазину (п. 7.9. Договору).

Відповідно до п. 7.13., 7.13.1. Договору не рідше ніж на три місяці, з моменту укладення цього Договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки розрахунків по цьому Договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу. Підписання Актів звірки розрахунків може здійснюватись, одним з прийнятих для сторін способом: або в офісі покупця, або шляхом обміну по пошті, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Даний Договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021 (п. 10.1 Договору).

Також, в матеріалах справи наявний Договір від 22.06.2020 про заміну сторони за договором поставки 1І036510 від 01.09.2017 (далі Договір про заміну сторони), укладений між ТОВ «Львівська Пивна Компанія», ТОВ «Астерс груп» та ДП «Рітейл центр», за яким ТОВ «Астерс груп», що є покупцем за основним Договором, передає, а ДП «Рітейл центр» приймає на себе всі права та обов`язки ТОВ «Астерс груп» передбачені основним Договором та стає покупцем за основним Договором.

Відповідно до п. 2.1. та 2.2. Договору про заміну сторони ТОВ «Астерс груп» передає, а ДП «Рітейл центр» приймає на себе всі права як кредитора по зобов`язанням ТОВ «Астерс груп» та всі обов`язки боржника перед ТОВ «Львівська Пивна Компанія».

Пунктом 6 Договору про заміну сторони погодили, що ДП «Рітейл центр» зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, передбачені основним Договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в межах укладеного між сторонами Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 144771,68 грн, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною.

Водночас, за твердженням позивача, відповідачем в порушення умов Договору не було сплачено товару на суму 144771,68 грн, така сума підтверджується підписаним сторонами Договору поставки актом звірки взаєморозрахунків за період січень-лютий 2020 року, отже, з урахуванням укладеного Договору про заміну сторони вказана сума підлягає стягненню з ДП «Рітейл цент».

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що позивач не надав належних доказів здійснення поставки товару, а саме з тексту видаткових накладних неможливо встановити (ідентифікувати) осіб, які підписали їх (відсутні прізвище, ім`я по-батькові, посада, повноваження осіб на підписання такого роду документів, також відсутня печатка боржника тоді як прямокутний штемпель не є печаткою підприємства для засвідчення здійснення його господарської діяльності.

Також відповідач посилається на те, що позивач, не надаючи відповідачу та суду належним чином оформлені накладні, порушив п. 7.10. Договору, а тому покупець має право затримати розрахунки по Договору до моменту надання позивачем відповідачу належно оформлених накладних.

Разом з тим, відповідач зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків поданий позивачем у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» не є первинним документом, та не містить відомості про господарську операцію та не підтверджує її здійснення, а тому не є доказом здійснення поставки та не є доказом наявності боргу, крім того вказаний акт звірки підписаний не уповноваженою особою, а отже наданий позивачем акт звірки не є належним та допустимим доказом у справі та не може прийматись судом до уваги.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором, правовідносини за яким регулюються Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України щодо поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази та встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що господарська операція між позивачем та відповідачем оформлена належним чином первинним бухгалтерським документом у вигляді видаткової накладної.

Так, судом встановлено, що відповідно до видаткової накладної № Б_7 від 12.12.2019 позивачем поставлено відповідачу товару на загальну суму 185477,22 грн (копія видаткової накладної містяться в матеріалах справи). Вказана накладна підписана представниками позивача та відповідача та скріплена їх печатками.

Водночас, суд не бере до уваги твердження відповідача щодо того, що вказана видаткова накладна оформлена неналежним чином та не приймалась відповідачем, позаяк, зокрема, факт отримання відповідачем товару підтверджується Актом ТОВ «Астерс груп» від 12.12.2019 про псування, бій, недовезення та надлишку товару, з якого вбачається, що за видатковою накладною № Б_7 від 12.12.2019 відповідачем повернуто позивачу товару на загальну суму 8118,6 грн.

Крім того, на підтвердження отримання відповідачем товару позивач додав до позовної заяви податкову накладну від 12.12.2019 №8191, з якої вбачається постачання товарів відповідачу згідно видаткової накладної № Б_7 від 12.12.2019 на суму 185477,22 з ПДВ, до того ж в розділі «Б» зазначеної податкової накладної зазначені саме ті товари, які були поставлені за видатковою накладною № Б_7 від 12.12.2019.

Разом з тим, суд зазначає, що оформлення видаткової накладної відповідачем з використанням прямокутного штемпеля, який зазначає, що з цих підстав (використання прямокутного штемпеля) оформлення видаткової накладної є неналежним, може свідчити про штучне створення умов за якими відповідач має за мету зловживання строками оплати поставленого товару та подальше твердження про його неотримання.

Тобто, обставини щодо неналежного оформлення видаткової накладної, про які стверджує відповідач (використання прямокутного штемпеля та не ідентифікованих підписів осіб) виникли саме з вини останнього, а не з вини позивача.

Відтак, суд на підставі зазначеного вважає факт поставки товару відповідачу за видатковою накладною № Б_7 від 12.12.2019, а також факт її належного оформлення доведеними.

Пунктом 7.9 Договору сторони погодили, що оплата за товар здійснюється, щосереди в українській національній валюті гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 60 (шістдесят) днів з моменту приймання передачі товару, та підписання накладної про прийняття товару.

Отже, через 60 (шістдесят) днів з моменту приймання передачі товару видатковою накладною № Б_7 від 12.12.2019 у відповідача виник обов`язок зі сплати поставленого товару, проте станом на момент винесення рішення у даній справі відповідачем не надано суду доказів сплати заборгованості перед позивачем.

Водночас в матеріалах справи наявний підписаний сторонами та скріплений печатками акт звірки взаєморозрахунків за період з січня 2020 по литий 2020 з якого вбачаться, що станом на 29.02.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 144771,68 грн.

При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача щодо того, що вказаний акт звірки підписаний не уповноваженою особою (оскільки таку особу не можна встановити), позаяк даний акт звірки скріплений печатками, що дає підстави стверджувати, що особи, які підписали акт звірки є повноважними оскільки мають доступ до печатки підприємства.

Крім того, суд зазначає, що встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суд має дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 року у справі № 915/878/16 та від 29.01.2020 у справі № 916/922/19.

Отже, відповідач стверджуючи про те, що акт звірки підписаний не уповноваженою особою, за наявністю обставин скріплення такого документа печаткою юридичної особи відповідача, не надає та не посилається на докази, які б підтверджували повну або тимчасову втрату печатки, що могло б свідчити про потенційну можливість підписання ряду документів відповідача невідомими особами та стверджувати про недійсність цих документів.

Відтак, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем товару поставленого позивачем ТОВ «Астерс груп» згідно видаткової накладної № Б_7 від 12.12.2019 на суму 185477,22 грн, а також доказів того, що вказаний товар був повністю повернений позивачу (окрім Акту ТОВ від 12.12.2019 про псування, бій, недовезення та надлишку товару, на суму 8118,6 грн).

Таким чином, судом встановлено, що товар за видатковою накладною № Б_7 від 12.12.2019 на суму 185477,22 грн прийнятий відповідачем (в особі ТОВ «Астерс груп») та на даний момент не оплачений останнім, у зв`язку з цим суд вважає позовні вимоги зі стягнення заборгованості обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд не може з власної ініціативи виходити за межі позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у наданій позивачем редакції, а саме вимогам щодо стягнення з відповідача 144771,68 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Рітейл центр" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, будинок 6-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська пивна компанія" (79069, Львівська обл., м. Львів, вул. Шевченка, буд. 323, ) 144771,68 грн боргу, а також 2171,58 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз