ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 Cправа № 914/1392/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ Дніпропроект, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Архітектурно-будівельна компанія Галичина, м. Львів

про стягнення 208 273, 16 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Полюхович Х.М.

Представники сторін справи не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю НВФ Дніпропроект подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Архітектурно-будівельна компанія Галичина про стягнення 208 273, 16 грн (враховуючи уточнення позовних вимог).

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 08.07.2020 (суддя Гоменюк З.П.) відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 06.08.2020.

Ухвалою суду від 06.08.2020, за заявою сторін розпочато процедуру врегулювання спору за участю судді та зупинено провадження у справі № 914/1392/20 до врегулювання такого.

У зв`язку із недосягненням сторонами мирного врегулювання спору у справі №914/1392/20 за наслідками проведення такої процедури та закінчення строку на її проведення, ухвалою суду від 07.09.2020 припинено врегулювання спору за участю судді та поновлено провадження у справі. Справу передано для визначення судді в порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду №197 від 09.09.2020 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/1392/20 та визначено суддю Галамай О.З. для подальшого її розгляду.

Ухвалою суду від 14.09.2020 (з урахуванням ухвали від 21.09.2020 про виправлення описки) підготовче засідання призначено на 06.10.2020.

Хід розгляду справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 22.12.2020 розгляд справи по суті призначено на 12.01.2021.

У судове засідання 12.01.2021 сторони явку повноважних представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча про час, дату та місце розгляду спору повідомлені належним чином.

Враховуючи закінчення строку розгляду спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання договору поставки № 100419-01/07-2019 від 10.04.2019 позивач поставив відповідачу упродовж квітня - жовтня 2019 року товар на загальну суму 1 840 777, 17 грн. За умовами договору (п. 2.4) відповідач мав оплатити товар у день його поставки. Позивач стверджує, що відповідач оплачував товар з порушенням встановлених строків. За прострочення оплати товару позивач просив стягнути з відповідача 65 908, 25 грн пені, 135 491, 76 грн штрафу на підставі п. 5.2 договору, 6 873, 14 грн 3% річних згідно ст. 625 ЦК України.

28.07.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторони не досягнули всіх істотних умов договору, зокрема щодо строків, умов та місця поставки. Тому ствердив, що поставка товару була недоговірною і здійснювалась виключно на підставі видаткових накладних, а оплата здійснювалась згідно з виставленими рахунками позивача. Крім того, звернув увагу, що постачальник ніяких сертифікатів якості та жодних інших документів, які б підтверджували належну якість товару покупцю не надав.

Обставини справи.

10 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю НВФ Дніпропроект (надалі «Постачальник») та Товариство з обмеженою відповідальністю Архітектурно-будівельна компанія Галичина (надалі «Покупець») уклали договір поставки № 100419-01/07-2019, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у встановлений у даному Договорі термін у власність покупця металопродукцію, надалі Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент, розгорнута номенклатура товару, умови та строки поставки визначаються у специфікаціях, видаткових накладних, актах прийому-передачі тощо, що у разі їх підписання є невід`ємними частинами цього Договору. У разі підписання уповноваженою особою Покупця видаткової накладної на відповідну партію товару, ціна зазначена у такій видатковій накладній є узгодженою сторонами та такою, що підлягає оплаті Покупцем.

Оплата Товару здійснюється на наступних умовах: 100% передплати від вартості партії товару. У випадку поставки Постачальником Товару за відсутності оплати 100% вартості Товару, вважається, що обов`язок оплатити Товар наступив для Покупця у день такої поставки Товару (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.7 Договору у разі наявності заборгованості Покупця за поставлену продукцію, зі сплати неустойки грошові кошти, що надходять від Покупця у першу чергу спрямовуються на погашення неустойки, витрат передбачених п. 5.5 цього Договору, у другу чергу на погашення заборгованості, і тільки після цього залишок грошових коштів зараховується в оплату Товару відповідно до п. 2.4 цього Договору.

Відповідальність сторін передбачена у розділі 5 Договору, зокрема, п. 5.2 передбачено, що за прострочення строків оплати Товару, встановлених в цьому Договорі та додатках до нього, Покупець сплачує Постачальникові 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У разі прострочення оплати більш ніж на 10 календарних днів Покупець додатково до пені сплачує штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого своєчасно Товару.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну цього Договору жодна із сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію цього Договору, договір автоматично продовжується (пункт 8.1 Договору).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу продукцію згідно з видатковими накладними від 17.04.2019 на суму 65 527, 00 грн; від 13.05.2019 на суму 24 148, 50 грн; від 13.06.2019 на суму 81 321, 34 грн; від 24.06.2019 на суму 152 676, 08 грн; від 10.07.2019 на суму 200 014, 74 грн; від 11.07.2019 на суму 58 012, 20 грн; від 15.07.2019 на суму 89 238, 41 грн; від 15.07.2019 на суму 104 785, 84 грн; від 19.07.2019 на суму 115 007, 98 грн; від 29.07.2019 на суму 69 007, 98 грн; від 05.08.2019 на суму 115 025, 40 грн; від 14.08.2019 на суму 54 258, 00 грн; від 15.08.2019 на суму 57 505, 02 грн; від 29.08.2019 на суму 50 112, 00 грн; від 02.09.2019 на суму 21 114, 94 грн; 03.09.2019 на суму 114 145, 90 грн; від 05.09.2019 на суму 57 220, 06 грн; від 06.09.2019 на суму 365 012, 34 грн; від 18.09.2019 на суму 20 531, 00 грн; від 08.10.2019 на суму 19 537, 44 грн; від 31.10.2019 на суму 6 575, 00 грн, загальна сума поставки складає 1 840 777, 17 грн.

Крім видаткових накладних позивачем долучено товарно-транспортні накладні щодо поставки товару по усіх накладних, крім накладних від 14.08.2019, 29.08.2019, 18.09.2019 та довіреність № 1 від 17.04.2019, яка видана директору Гук І.М. на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «НВФ Дніпропроект» цінностей за договором № 100419-01/07-2019 від 10.04.2019.

Видаткові накладні підписані представниками двох сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб сторін договору, містять посилання на договір № 100419-01/07-2019 від 10.04.2019.

Відповідачем оплачено позивачу 1 840 777, 17 грн.

Розрахунок за товар, отриманий за видатковою накладною від 17.04.2019 на суму 65 527, 00 грн проведено 02.05.2019; за видатковою накладною від 13.05.2019 на суму 24 148, 50 грн 05.06.2019; за видатковою накладною від 13.06.2019 на суму 81 321, 34 грн 05.07.2019; за видатковою накладною від 24.2019 на суму 152 676, 08 грн 05.07.2019; за видатковою накладною від 10.07.2019 на суму 200 014, 74 грн 09.07.2019; за видатковою накладною від 11.07.2019 на суму 58 012, 20 грн 11.07.2019; за видатковою накладною від 15.07.2019 на суму 89 238, 41 грн 22.07.2019; за видатковою накладною від 15.07.2019 на суму 104 785, 84 грн повністю погашено заборгованість проплатою від 12.08.2019; за видатковою накладною від 19.07.2019 на суму 115 007, 98 грн повністю погашено заборгованість проплатою від 28.08.2019; за видатковою накладною від 29.07.2019 на суму 69 007, 98 грн повністю погашено заборгованість проплатою від 03.09.2019; за видатковими накладними від 05.08.2019 на суму 115 025, 40 грн, від 14.08.2019 на суму 54 258, 00 грн, від 15.08.2019 на суму 57 505, 02 грн, від 29.08.2019 на суму 50 112, 00 грн, від 02.09.2019 на суму 21 114, 94 грн, від 03.09.2019 на суму 114 145, 90 грн, від 05.09.2019 на суму 57 220, 06 грн повністю погашено заборгованості проплатою від 16.09.2019; за видатковими накладними від 06.09.2019 на суму 365 012, 34 грн від 18.09.2019 на суму 20 531, 00 грн, від 08.10.2019 на суму 19 537, 44 грн, від 31.10.2019 на суму 6 575, 00 грн повністю погашено заборгованість проплатою від 10.03.2019.

Вказані обставини не заперечуються обома сторонами.

За порушення строків оплати за товар позивач просив стягнути з відповідача 65 908, 25 грн пені, 135 491, 76 грн штрафу на підставі п. 5.2 договору, та 6 873, 14 грн 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору поставки № 100419-01/07-2019 від 10.04.2019 поставив відповідачу товар на загальну суму 1 840 777, 17 грн, що підтверджується видатковими накладними.

За умовами договору (п. 2.4.1) відповідач мав здійснити 100% передплати від вартості партії товару, а у випадку поставки Постачальником Товару за відсутності оплати 100% вартості Товару, обов`язок оплатити Товар наступив для Покупця у день такої поставки Товару.

Судом встановлено, що передоплати товару відповідач не здійснив, а остаточні розрахунки за поставлений товар проведені з порушенням встановлених строків.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення пені та штрафу.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання.

Позивачем заявлено до стягнення 65 908, 25 грн пені.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем безпідставно визначено початками нарахувань дати накладних, в той час, як прострочення настало з наступного дня після кожної видаткової накладної. Також позивачем не враховано те, що день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені (аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 910/2615/18).

Проте здійснивши власний розрахунок по кожній накладній окремо, судом встановлено, що фактично пеня становить більше заявленої до стягнення суми. Однак, враховуючи межі позовних вимог, до стягнення підлягає 65 908, 25 грн пені.

Також позивачем заявлено до стягнення 135 491, 76 грн штрафу за порушення строків оплати більш ніж на 10 календарних днів.

Перевіривши розрахунок штрафу, судом встановлено, що такий нараховано безпідставно по накладних від 24.06.2019 та від 05.09.2019.

Прострочення по накладній від 24.06.2019 настало 25.06.2019, оплата відповідачем, яка не включається в період нарахування неустойки, проведена 05.07.2020. Отже, прострочення не існувало більше ніж 10 календарних днів, тому нарахування 15 267, 61 грн штрафу є необґрунтованим.

Прострочення по накладній від 05.09.2019 настало 06.09.2019, а оплата проведена 16.09.2019 (проплата на суму 430 000, 00 грн).

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки останній день строку для оплати 15.09.2019 це неділя, такий переноситься на перший робочий день, тобто 16.09.2019. Враховуючи те, що оплата проведено відповідачем 16.09.2019, прострочення відсутнє, а нарахування 5 722, 01 грн штрафу є безпідставним.

В решті розрахунок є правильним та підлягає до задоволення. Отже, до стягнення підлягає 114 502, 14 грн штрафу.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 3% річних на загальну суму 6 873, 14 грн.

Перевіривши розрахунок, судом встановлено, що позивачем безпідставно визначено початками нарахувань дати накладних, в той час, як прострочення настало з наступного дня після кожної видаткової накладної та не враховано те, що день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.

Здійснивши власний розрахунок, судом встановлено, що до стягнення підлягає 6 798, 50 грн 3% річних. В решті слід відмовити.

Враховуючи викладене, до стягнення підлягає грн 65 908, 25 пені, 114 502, 14 грн штрафу та 6 798, 50 грн 3% річних.

Доводи відповідача, що сторони не досягнули всіх істотних умов договору, зокрема щодо строків, умов та місця поставки, тому поставка товару була недоговірною і здійснювалась виключно на підставі видаткових накладних відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки всі видаткові накладні містять посилання на договір, такий містить строк оплати, а товар прийнято відповідачем та оплачено.

Також не заслуговують на увагу посилання відповідача на відсутність сертифікатів якості та жодних інших документів, які б підтверджували належну якість товару, оскільки товар прийнято без жодних зауважень.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Щодо судового збору.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Архітектурно-будівельна компанія Галичина (місцезнаходження: 79053, місто Львів, вул. Перфецького, будинок 21, ідент. код: 42081820) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ Дніпропроект (місцезнаходження: 50072, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Кременчуцька, будинок 69, ідент. код: 33718185) 187 208, 89 грн з яких: 65 908, 25 грн пені, 114 502, 14 грн штрафу, 6 798, 50 грн 3% річних та 2 808, 13 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.01.2021.

Суддя Галамай О.З.