ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа№ 910/682/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020

у справі №910/682/20 (суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

до відповідачів: 1. ОСОБА_1 , м. Київ

2. ОСОБА_2 , м. Одеса

3. ОСОБА_3 , м. Київ

4. ОСОБА_4 , м. Київ

5. ОСОБА_5 , м. Київ

про відшкодування шкоди у розмірі 22974834,52 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач 1), ОСОБА_2 (далі-відповідач 2), ОСОБА_3 (далі-відповідач 3), ОСОБА_4 (далі-відповідач 4) та ОСОБА_5 (далі-відповідач 5) про відшкодування шкоди у розмірі 22 974 834,52 грн, завданої діями посадових осіб юридичній особі (банку).

В обґрунтування позову позивач наголошує, що під час прийняття рішення органами управління банку у вигляді Протоколу № 167, 137, 507 членами Кредитного комітету ПАТ КБ "Євробанк" не було проведено аналіз відносно ліквідності запропонованих в заставу цінних паперів, не з`ясовано фінансовий стан самого емітента цінних паперів та ведення ним господарської діяльності, яка б свідчила про можливість самого емітента розрахуватися по Іменним дисконтним сертифікатам, та взагалі не було проведено оцінки предмета застави за Договором застави цінних паперів № ЮЛ-62/2010/ЦП-1 від 02.07.2010, Договором застави цінних паперів № ЮЛ-36/2011/ЦП-1 від 25.02.2011 та Договором застави цінних паперів № ЮЛ-120/2010/ЦП-1 від 29.10.2010, що явно свідчить про відсутність законної мети у здійсненні банком кредитної операції, її завідому збитковість та отримання в забезпечення цінних паперів сумнівної компанії-емітента, що дозволяє зробити висновок про свідомий характер заподіяної банку та його кредиторам шкоди керівництвом (в даному випадку членами кредитного комітету) цього банку.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/682/20 повернуто Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовну заяву і додані до неї документи на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Обґрунтовуючи необхідність постановлення вказаної ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки встановив, що кожна вимога про стягнення збитків, завданих неправомірним (за твердженням позивача) рішенням відповідачів, є окремим деліктним зобов`язанням, яке виникає з різних підстав та не може доводитися пов`язаними доказами. При цьому, поєднання всієї суми збитків, які виникли з різних підстав, в одну вимогу, не свідчить про те, що позивачем заявлено єдину позовну вимогу, як зазначено ним в заяві про усунення недоліків позовної заяви. За переконанням місцевого господарського суду, в поданій 29.04.2020 заяві про усунення недоліків позивач не навів обставин, які свідчать про можливість об`єднання ним вимог, а отже, не усунув недоліки позовної заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/682/20 та передати позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на розгляд Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Скаржник вважає, що місцевим господарським судом невірно визначено характер спірних правовідносин у даній справі та зроблено помилковий висновок, що у зв`язку з прийняттям посадовими особами банку трьох окремих актів, на підставі яких було укладено три різні договори кредиту, позивачем заявлені до стягнення збитки, які виникли з різних правових підстав, тобто з різних рішень про надання кредиту, що, в свою чергу, є виключно трьома різними підставами позову.

Судом першої інстанції не взято до уваги те, що такі рішення посадових осіб банку приймалися спільно, без проведення аналізу ліквідності запропонованих в заставу цінних паперів (предмет застави), без з`ясування фінансового стану самих емітентів цінних паперів та з`ясування ведення ними господарської діяльності, яка б свідчила про можливість самого емітента розраховуватись по інвестиційним сертифікатам, також, вказані рішення приймалися без проведення оцінки предметів застави, що свідчить про відсутність законної мети у здійсненні банком кредитної операції, її завідома збитковість та отримання в забезпечення цінних паперів сумнівної компанії емітента.

Враховуючи вищевикладене, предметом доказування у даній справі є оцінка дій відповідачів, що виразилася в прийнятті актів (рішень) органів суб`єкта господарювання (кредитного комітету) ПАТ "КБ "Євробанк" у сфері організації та здійснення господарської діяльності, тобто ті обставини, які підтверджують заявлену позивачем вимогу про відшкодування шкоди, а не оцінка цивільно-правових угод з кредитування, як зазначено судом першої інстанції.

Позивач наголошує на тому, що ним заявлено кілька вимог, які пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту порушених прав і законних інтересів, що свідчить про однорідність таких вимог. Позовні вимоги є спільними, оскільки пов`язані між собою як фактичними обставинами, так і поданими доказами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/682/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (судді доповідача), суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

На виконання вимог ухвали суду від 22.06.2020 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та 07.07.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подано докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/682/20, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П., у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020, справу №910/682/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Яковлєва М.Л. та Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/682/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 зупинено апеляційне провадження у справі №910/682/20 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/7186/19.

26.10.2020 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 2 ОСОБА_2 , адвоката Таратун А.В. надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. В обґрунтуванні поданого клопотання представник відповідача 2 зазначає, що згідно постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/7186/19 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №910/7186/19 без змін, провадження у справі закрито.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2020, справу №910/682/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Шаптали Є.Ю. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 поновлено апеляційне провадження у справі №910/682/20.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці та у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шаптали Є.Ю.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020, справу №910/682/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/682/20.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За замістом ч. 1 ст. 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в ч. ч. 4, 5 вказаної статті.

Так, позивачем об`єднано в одній позовній заяві вимоги до п`яти відповідачів-фізичних осіб (які входили до органів керівництва банку) щодо стягнення збитків з органів керівництва банку, які нанесені видачею кредитних коштів різним позичальникам за трьома кредитними договорами: 1) № ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011, 2) № ЮЛ- 62/2010-К від 02.07.2010, 3) №ЮЛ-120/2010-К від 29.10.2010, на забезпечення виконання яких було укладено Договір застави цінних паперів № ЮЛ-62/2011/ЦП-1 від 02.07.2010, Договір застави цінних паперів № ЮЛ-36/2010/ЦП-1 від 25.02.2011 та Договір застави цінних паперів № ЮЛ-120/2010/ЦП-1 від 29.10.2010 відповідно.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що предметом доказування у даній справі є оцінка окремо кожного з актів органів управління суб`єкта господарювання кредитного комітету Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Євробанк", їх посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності щодо прийняття рішення про видачу кредитних коштів по цим договорам.

Разом з цим місцевим господарським судом вірно зазначено, що по кожному кредитному договору приймалося окреме рішення, а саме:

1) рішення кредитного комітету, оформлене протоколом № 167, про укладення Кредитного договору № ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 та Договору застави цінних паперів № ЮЛ-36/2011/ЦП-1 від 25.02.2011;

2) рішення кредитного комітету, оформлене протоколом № 137, про укладення Кредитного договору № ЮЛ- 62/2010-К від 02.07.2010 та Договору застави цінних паперів № ЮЛ-62/2010/ЦП-1 від 02.07.2010;

3) рішення кредитного комітету, оформлене протоколом № 507, про укладення Кредитного договору № ЮЛ-120/2010-К від 29.10.2010 та Договору застави цінних паперів № ЮЛ-120/2011/ЦП-1 від 29.10.2010.

Отже підставою позовних вимог у даній справі є окремі самостійні, не пов`язані між собою три акти посадових осіб, членів кредитного комітету Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Євробанк", прийняті в результаті здійснення операцій з кредитування суб`єктів господарювання, а саме рішення, оформлені протоколами № 167, 137, 507, про укладення трьох різних договорів кредиту з різними позичальниками.

З огляду на необхідність встановлення розміру таких збитків для вирішення справи по суті щодо оцінки неправомірності (за твердженням позивача) дій відповідачів (неправомірності трьох прийнятих рішень), так і наявності збитків банку та їх розміру необхідно буде досліджувати різні докази, зокрема три різні кредитні договори щодо надання кредитних коштів, а також укладання забезпечувальних договорів по кожному кредитному договору (зокрема, встановити чи дійсно при прийнятті неправомірного (за твердженням позивача) рішення не було проведено аналізу ліквідності предмета застави, оцінки предмета застави тощо), потребує окремого дослідження як зміст кредитного договору, так і договору забезпечення, так і обставин їх виконання.

Тобто, кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного кредитного договору, так і при його виконанні, вони утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, договори забезпечення тощо).

Отже, вимоги про стягнення шкоди у конкретно визначеному позивачем за кожним окремим кредитним договором розмірі є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказами та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Критерії пов`язаності позичальників між собою та схожості переважної більшості забезпечень цих кредитів, що наводить позивач в обґрунтування об`єднання вимог в одному позові, не є достатніми для застосування правил об`єднання позовів у розумінні статті 173 ГПК України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 15.02.2019 у справі №910/11811/18.

Об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сумісний розгляд заявлених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позовних вимог у цій справі перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених кредитних договорів, встановити обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення, а також правильність заявлених до стягнення сум.

Зазначене свідчить про те, що по кожному з договорів та по кожному окремому епізоду, щодо яких, як зазначає позивач, конкретним колом відповідачів було нанесено шкоду банку в різних розмірах, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи (аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №916/2733/18).

Отже, наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що обставини, викладені в позовній заяві, об`єднані взаємопов`язаними сукупними (спільними) діями усіх відповідачів, а також доводи про те, що позовні вимоги пов`язані підставою виникнення та поданими доказами.

За таких обставин, позивач при поданні позову порушив правила щодо об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку позовні вимоги ґрунтуються на підставі різних кредитних договорів з окремими до них договорами забезпечення виконання зобов`язання, які є різними за предметом, обсягом зобов`язань та строками виконання, а також на різних рішеннях, які приймались фізичними особами відповідачами окремо по кожному із 3 кредитних договорів, що має наслідком дослідження окремо кожного рішення, договорів та окремо розмірів збитків, які виникли з різних підстав, що повинно підтверджуватися окремими, не пов`язаними між собою доказами.

При цьому, поєднання всієї суми збитків, які виникли з різних підстав, в одну вимогу, не свідчить про те, що позивачем заявлено єдину позовну вимогу, як зазначено ним в апеляційній скарзі.

Оцінюючи обґрунтованість та законність ухвали Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/682/20, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ст. 195 ГПК України, що свідчить про порушення правил об`єднання позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду даної справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягає задоволенню, місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення вимог апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/682/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/682/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

О.В. Агрикова