номер провадження справи 12/189/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 Справа № 908/2715/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Соловйової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/2715/20

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4)

до відповідача: Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна" (69057, м. Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 8)

про стягнення 73 674,54 грн.

за участю представників:

від позивача: Білоус Д.С., довіреність № 957/20-19 від 14.12.2020

від відповідача: не з`явився

Згідно із ст. 222 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях 13.01.2021 та 21.01.2021 здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів програмно-апаратного комплексу «Оберіг» та комплексу «Акорд».

СУТЬ СПОРУ

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих. № б/н від 20.10.2020 до Запорізького обласного відділення громадської організації жінок-інвалідів «Донна» про стягнення основного боргу в сумі 62215,68 грн., пені в сумі 5770,83 грн., трьох процентів річних в сумі 2377,91 грн., інфляційних витрат в сумі 3310,12 грн. за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 204067 від 01.01.2017, що разом складає 73674,54 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2020 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 28.10.2020 позовну заяву Концерну "Міські теплові мережі" від 20.10.2020 залишено без руху в порядку приписів ч. 1 ст. 174 ГПК України.

12.11.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху. При цьому у вказаній заяві позивач повідомив, що найменування відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Громадська організація «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів «Донна», ідентифікаційний код 35183391, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Кам`яногорська, буд. 8.

Ухвалою суду від 17.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2715/20, присвоєно справі номер провадження 12/189/20, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 16.12.2020 о 14:15.

Ухвалою суду від 16.12.2020 відкладено судове засідання на 13.01.2021 о 14:15.

13.01.2021 на електронну адресу суду без електронного цифрового підпису та 13.01.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання за вих. № 12 від 12.01.2021 про відкладення розгляду справи та зобов`язання позивача Концерн «Міські теплові мережі» надіслати відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами, які підтверджують обґрунтування позову. Вказане клопотання мотивоване тим, що позивач всупереч ст. 164 ГПК України позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу не направляв, а тому останній не має можливості ознайомитися з позовними вимогами, з їх обґрунтуванням та доказами, які були надані суду та які нібито підтверджують позовні вимоги, а відповідно не має можливості надати обґрунтований відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.01.2021 відкладений розгляд справи на 21.01.2021 об 11:00. При цьому у вказаній ухвалі зазначено, що безпосередньо в судовому засіданні суд дослідив питання направлення позовної заяви на адресу Запорізького обласного відділення громадської організації жінок-інвалідів "Донна" м. Запоріжжя, вул. Кам`яногорська, буд. 8 та відмовив у задоволенні клопотання відповідача.

В судове засідання 21.01.2021 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 21.01.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду даної справи повідомлений належним чином шляхом надіслання на його адресу копії ухвали суду від 13.01.2021.

Безпосередньо в судовому засіданні 21.01.2021 судом досліджувались оригінали актів приймання-передачі теплової енергії, рахунків за спірний період та реєстрів відправки кореспонденції на адресу відповідача за спірний період.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка в судове засідання 21.01.2021 представника відповідача, належним чином повідомленого про дату та час розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що 01.01.2017 між Концерном "Міські теплові мережі", далі Теплопостачальна організація, та Запорізьким обласним відділенням громадської організації жінок-інвалідів «Донна», далі Споживач, був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 204067, далі Договір.

Відповідно до п. 1.1. Договору за цим договором Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Умовами п. 2.1. Договору сторони визначили, що теплова енергія відпускається Споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію на протязі опалювального періоду;

- підігрів води за наявної можливості;

- кондиціювання по замовленню Споживача;

- інші технологічні потреби по замовленню Споживача.

Пунктами 3.2.6., 3.2.25. Договору передбачені обов`язки Споживача теплової енергії, а саме: виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, та щомісячно, у строки, визначені даним договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (далі Акт).

Відповідно до п. 5.1. Договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Умовами пунктів 6.1. 6.5. Договору передбачено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку та на підставі показань вузла обліку теплової енергії, а у випадках їх відсутності відповідно до обсягів фактичного споживання теплової енергії, розрахованих згідно законодавства та умов договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату. При наявності приладів комерційного обліку обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку. Споживачам, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання Споживача у розрахунковому періоді.

Згідно із п. 6.6. Договору сторони дійшли згоди, що при перерахуванні коштів за теплову енергію у платіжному документі Споживач повинен зазначити район міста, номер та дату даного договору. За наявності заборгованості за даним договором Теплопостачальна організація зараховує кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за теплову енергію, відпущену у минулі періоди, у випадку відсутності у платіжному документі споживача у реквізиті «призначення платежу» посилання на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду.

Умовами п. 6.7. Договору сторони визначили, що Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Адмірала Нахімова, буд. № 4, тел. 233-00-65, 34-44-72, документи за розрахунковий період:

- рахунок;

- акт приймання-передачі теплової енергії.

Теплопостачальна організація надає складені в електронній формі, зареєстровані та оформлені відповідно до вимог податкового законодавства податкові документи на всю суму зобов`язань, що виникли не пізніше 15-ти календарних днів від дати виникнення податкових зобов`язань, згідно вимог Податкового кодексу України. Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається:

- при отриманні нарочним дата вручення представнику Споживача;

- при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по Україні 7 днів). У разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, Споживач зобов`язаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1. договору строк. При отриманні заперечень в підписанні акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, Теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в акті наступного місяця. У разі відмови у прийнятті заперечень, Теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений Споживачем в судовому порядку.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 01.01.2018 року. Умови Договору застосовуються до відносин між Споживачем і Теплопостачальною організацією, які виникли до дня укладання з 01.01.2017 року. Термін дії Договору, а також його певні умови, можуть бути переглянуті за узгодженням сторін на підставах та у відповідності до діючого законодавства України.

Згідно із п. 10.2. Договору він припиняє свою дію у випадках:

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття відповідного рішення судом;

- ліквідації однієї із сторін.

Відповідно до п. 10.4. Договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо не відбулася ні одна із обставин, передбачених у п. 10.2. Договору.

Докази настання обставин, вказаних в пункті 10.2. Договору в матеріалах справи відсутні, а тому він є пролонгованим за приписами п. 10.4. Договору. Отже, умови договору є дійсними і на момент розгляду даного спору судом.

Згідно із Додатком № 1 до Договору «Обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу» Теплопостачальна організація відпускає в період з 01.01.2017 по 01.01.2018 на об`єкти Споживача, які розташовані за адресою: вул. Кам`яногірська, 8 теплову енергію в гарячій воді в обсягах Qрік = 16,35 Гкал, приєднане (максимальне) теплове навантаження Q = 0,008575 Гкал/годину, в тому числі на потреби опалення Qо = 0,008575 Гкал/годину.

В матеріалах справи міститься договір № 26/16 оренди нерухомого майна по вул. Кам`яногірській, 8 від 01.07.2016, укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (далі Орендодавець), Комунальною установою «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» (Балансоутримувач) та Запорізьким обласним відділенням громадської організації жінок - інвалідів «Донна» (далі Орендар), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець, Балансоутримувач на підставі наказу Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 14.01.2016 № 12р передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно, а саме: частину нежитлового приміщення № І підвалу будівлі (літ. А-5) у складі приміщень №№ 15-19, Ѕ № 1, Ѕ № 2 загальною площею 148,30 кв.м. по вул. Кам`яногірській, 8, яке перебуває в оперативному управлінні Комунальної установи «Центральна лікарня Орджонікідзевського району», вартість якого визначена у звіті про незалежну оцінку і становить за висновком про його вартість 378212,00 грн. станом на 31.01.2016.

В пункті 1.2. договору № 26/16 оренди нерухомого майна від 01.07.2016 зазначено, що майно використовується Орендарем на правах оренди для розміщення Запорізького обласного відділення громадської організації жінок інвалідів «Донна».

Згідно із п. 11.1., 11.7. договору № 26/16 оренди нерухомого майна від 01.07.2016 цей договір укладено строком на 2 (два) роки 11 місяців і діє з 01.07.2016 по 01.06.2019. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з лютого 2017 по січень 2020 позивач відпустив відповідачу теплову енергію про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії, зокрема:

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 28.02.2017 за лютий 2017 на суму з ПДВ 10067,18 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.03.2017 за березень 2017 на суму з ПДВ 4869,54 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.10.2017 за жовтень 2017 на суму з ПДВ 1909,39 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 30.11.2017 за листопад 2017 на суму з ПДВ 7377,06 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.12.2017 за грудень 2017 на суму з ПДВ 8294,04 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.01.2018 за січень 2018 на суму з ПДВ 5619,56 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 28.02.2018 за лютий 2018 на суму з ПДВ 4672,93 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.03.2018 за березень 2018 на суму з ПДВ 5688,80 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 30.04.2018 за квітень 2018 на суму з ПДВ 1211,23 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 30.11.2018 за листопад 2018 на суму з ПДВ 4275,67 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.12.2018 за грудень 2018 на суму з ПДВ 5172,17 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.01.2019 за січень 2019 на суму з ПДВ 5007,90 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 28.02.2019 за лютий 2019 на суму з ПДВ 4092,73 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.03.2019 за березень 2019 на суму з ПДВ 3078,76 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 30.04.2019 за квітень 2019 на суму з ПДВ 1215,02 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 30.11.2019 за листопад 2019 на суму з ПДВ 4018,50 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.12.2019 за грудень 2019 на суму з ПДВ 4360,74 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії № 204067 від 31.01.2020 за січень 2020 на суму з ПДВ 2419,09 грн.

На підставі актів приймання-передачі теплової енергії позивачем були виписані рахунки на оплату № 204067 від 28.02.2017, 31.03.2017, 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, 30.11.2018, 31.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 30.04.2019, 30.11.2019, 31.12.2019, 31.01.2020.

При цьому зі змісту рахунку № 204067 від 31.01.2018 вбачається, що в ньому здійснено перерахунок за опалення за жовтень 2017 на суму «-935,30 грн.», перерахунок за опалення за листопад 2017 на суму «-3613,60 грн.», перерахунок за опалення за грудень 2017 на суму «-4062,79 грн.».

Зі змісту рахунку № 204067 від 31.01.2020 вбачається, що в ньому здійснено перерахунок за теплову енергію грудня 2019 на суму «-1097,16 грн.» та перерахунок теплової енергії за січень 2020 на суми «-442,48 грн.» та «-187,87 грн.».

Таким чином, з урахуванням зазначеного перерахунку в рахунку № 204067 від 31.01.2018, за період з лютого 2017 по січень 2020 позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 74738,62 грн.

Втім, акти приймання передачі теплової енергії за період з лютого 2017 по січень 2020 відповідачем не підписані.

Позивач в позові вказує, що відповідач не з`явився до позивача для отримання рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії, тому позивач направив розрахункові документи за спірний період на адресу відповідача поштовою кореспонденцією, на підтвердження чого надав копії реєстрів відправлених рахунків, актів приймання-передачі теплової енергії. При цьому зазначає, що відповідач у встановлений п. 6.7.2. Договору строк не повернув Теплопостачальній організації належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період.

Докази у справі свідчать, що відповідач здійснив часткову оплату за спожиту теплову енергію 22.12.2017 в сумі 12522,94 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку позивача (а.с. 102).

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов укладеного Договору не виконав в повному обсязі зобов`язання з оплати вартості спожитої теплової енергії за період з лютого 2017 по січень 2020, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 62215,68 грн.

В матеріалах справи міститься претензія позивача за вих. № 503/05 від 30.09.2020, адресована відповідачу, в якій позивач зазначив станом на 01.09.2020 у відповідача існує заборгованість за теплову енергію за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 204067 від 01.01.2017 в сумі 62215,68 грн. Позивач вимагає терміново вирішити питання погашення заборгованості і добровільно сплатити заборгованість сумі 62215,68 грн. за відповідними реквізитами, а також вимагає терміново вирішити питання щодо здійснення оплати штрафних санкцій (пені в сумі 5770,83 грн., трьох процентів річних в сумі 2377,91 грн. та інфляційних витрат в сумі 3310,12 грн.) та добровільно сплатити їх. На підтвердження факту направлення відповідачу за адресою: 69035, м. Запоріжжя, вул. Л. Жаботинського, 27, кв. 34 вказаної претензії позивач надав копію фіскального чеку від 05.10.2020.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню за загальний період з 20.12.2019 по 11.03.2020 в сумі 5770,83 грн. на підставі п. 7.2.10. Договору. Так, умовами вказаного пункту визначено, що за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4. цього Договору останній сплачує Теплопостачальній організації пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за спожиту теплову енергію за кожний день прострочення по день фактичної оплати. Оплата пені не звільняє Споживача від виконання своїх обов`язків по оплаті заборгованості.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України, позивач вказує на прострочення грошового зобов`язання з боку відповідача, в зв`язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 20.11.2017 по 11.03.2020 в сумі 2377,91 грн. та інфляційні втрати за загальний період з грудня 2017 по лютий 2020 в сумі 3310,12 грн.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає теплова енергія та її види. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб`єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції теплової енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - теплової енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідно до спеціальної норми права, передбаченої у статтях 24, 25 Закону України Про теплопостачання № 2633-IV від 02.06.2005 року споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, а також відповідних нормативно-правових актів. Статтями 12, 13, 14, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VІІІ від 09.11.2017 року передбачені умови укладення договорів на теплопостачання.

Умовами п. 6.4. Договору визначено, що Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Докази у справі свідчать про те, що за період з лютого 2017 по січень 2020 позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 74738,62 грн. (з урахуванням перерахунку, вказаного в рахунку № 204067 від 31.01.2018) про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у зв`язку з неотриманням відповідачем самостійно рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії за спірний період надіслав рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії за період з лютого 2017 по січень 2020 простою кореспонденцією на юридичну адресу відповідача: 69057, м. Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 8, на підтвердження чого позивач надав копії реєстрів відправлених рахунків, актів приймання-передачі теплової енергії.

Втім, відповідач вказані акти за спірний період не підписав і не повернув позивачу та жодних заперечень до них не надав.

Пунктом 4.1.9. Договору передбачено, право Теплопостачальної організації вимагати повернення підписаних та належним чином оформлених актів в термін, передбачений умовами даного договору, а в разі неповернення актів вважати їх прийнятими Споживачем в редакції Теплопостачальної організації.

Відповідач будь-яких заперечень щодо факту постачання йому теплової енергії за Договором в період з лютого 2017 по січень 2020 суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт постачання теплової енергії відповідачу в період з лютого 2017 по січень 2020 підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі теплової енергії.

Докази у справі свідчать, що відповідач здійснив часткову оплату за спожиту теплову енергію 22.12.2017 в сумі 12522,94 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку позивача (а.с. 102).

З урахуванням вказаної часткової оплати, розмір заборгованості складає 62215,68 грн.

Втім, відповідач обов`язок з оплати відпущеної йому за Договором теплової енергії за період з лютого 2017 по січень 2020 в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 62215,68 грн.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором щодо нездійснення оплати за спожиту теплову енергію в повному обсязі, а наявність заборгованості в сумі 62215,68 грн. підтверджено актами приймання-передачі теплової енергії, виставленими до оплати рахунками за період з лютого 2017 по січень 2020, які є первинними документами, згідно яких проводяться розрахунки між сторонами у справі з урахуванням часткової оплати боргу. Відповідач доказів оплати заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором станом на час розгляду справи суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За такими обставинами, позовні вимоги Концерну Міські теплові мережі до Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна" про стягнення основного боргу за спожиту теплову енергію за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 204067 від 01.01.2017 в сумі 62215,68 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором нарахував відповідачу пеню за порушення строків оплати вартості спожитої теплової енергії за період з 20.12.2019 по 11.03.2020 в сумі 5770,83 грн. на підставі п. 7.2.10. Договору.

Відповідно до п. 7.2.10. Договору за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4. цього Договору останній сплачує Теплопостачальній організації пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за спожиту теплову енергію за кожний день прострочення по день фактичної оплати.

З наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що позивач нарахував відповідачу пеню за ставкою 1% від суми заборгованості за спожиту теплову енергію.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки (пункт 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013).

Враховуючи те, що позивачем здійснено розрахунок пені за ставкою, що перевищує розмір пені, зазначений у статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", суд дійшов висновку про її перерахунок.

Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок пені за подвійною обліковою ставкою Національного банку України за допомогою програми Законодавство.

Пеня розрахована судом наступним чином:

1) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2019, строк оплати якої настав 19.12.2019, прострочка виникла з 20.12.2019,

- за період з 20.12.2019 по 11.03.2020 (83 дні прострочення) від суми боргу 4018,50 грн. пеня складає 223,64 грн.;

2) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2019, строк оплати якої настав 19.01.2020, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 20.01.2020, прострочка виникла з 21.01.2020

- за період з 21.01.2020 по 11.03.2020 (51 день прострочення) від суми боргу 3263,58 грн. (сума боргу з урахуванням перерахунку, вказаного в рахунку № 204067 від 31.01.2020 та акті № 204067 від 31.01.2020) пеня складає 104,51 грн.;

3) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2020, строк оплати якої настав 19.02.2020, прострочка виникла з 20.02.2020

- за період з 20.02.2020 по 11.03.2020 (21 день прострочення) від суми боргу 3516,25 грн. (сума боргу з урахуванням перерахунку, вказаного в рахунку № 204067 від 31.01.2020 та акті № 204067 від 31.01.2020) пеня складає 44,39 грн.

Так, за розрахунком суду загальний розмір пені складає 372,54 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна" про стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 372,54 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором нарахував відповідачу три проценти річних за загальний період з 20.11.2017 по 11.03.2020 в сумі 2377,91 грн. та інфляційні втрати за загальний період з грудня 2017 по лютий 2020 в сумі 3310,12 грн.

Дослідивши розрахунок трьох процентів річних, здійснений позивачем, суд дійшов висновку про їх перерахунок у зв`язку з допущенням позивачем помилок у визначенні початку періоду прострочення при нарахуванні трьох процентів річних на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2017, квітень 2018, грудень 2018, квітень 2019, грудень 2019. Так, позивачем не враховано, що строки оплати за актом за жовтень 2017, квітень 2018, грудень 2018, квітень 2019, грудень 2019 припадають вихідні дні 19.11.2017, 19.05.2018, 19.01.2019, 19.05.2019, 19.01.2020.

Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок трьох процентів річних за актами приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2017, квітень 2018, грудень 2018, квітень 2019, грудень 2019 за допомогою програми Законодавство.

Три проценти річних розраховані судом наступним чином:

1) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.10.2017, строк оплати якої настав 19.11.2017, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 20.11.2017, прострочка виникла з 21.11.2017, враховуючи перерахунок за опалення за жовтень 2017 на «-935,30 грн.»

- за період з 21.11.2017 по 11.03.2020 (842 дні прострочення) від суми боргу 974,09 грн. три проценти річних складають 67,40 грн.;

2) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 30.04.2018, строк оплати якої настав 19.05.2018, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 21.05.2018, прострочка виникла з 22.05.2018

- за період з 22.05.2018 по 11.03.2020 (660 днів прострочення) від суми боргу 1211,23 грн. три проценти річних складають 65,69 грн.;

3) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2018, строк оплати якої настав 19.01.2019, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 21.01.2019, прострочка виникла з 22.01.2019

- за період з 22.01.2019 по 11.03.2020 (415 днів прострочення) від суми боргу 5172,17 грн. три проценти річних складають 176,34 грн.;

4) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 30.04.2019, строк оплати якої настав 19.05.2019, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 20.05.2019, прострочка виникла з 21.05.2019

- за період з 21.05.2019 по 11.03.2020 (296 днів прострочення) від суми боргу 1215,02 грн. три проценти річних складають 29,54 грн.;

5) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2019, строк оплати якої настав 19.01.2020, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 20.01.2020, прострочка виникла з 21.01.2020

- за період з 21.01.2020 по 11.03.2020 (51 день прострочення) від суми боргу 3263,58 грн. три проценти річних складають 13,64 грн.

Розрахунки трьох процентів річних за іншими актами приймання-передачі теплової енергії здійснені позивачем у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства України.

Так, за розрахунком суду загальний розмір трьох процентів річних складає 2376,41 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна" про стягнення трьох процентів річних підлягають задоволенню частково в сумі 2376,41 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних витрат, здійснений позивачем, суд дійшов висновку про їх перерахунок у зв`язку з допущенням позивачем помилок, а саме при нарахуванні інфляційних витрат на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2019.

Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок інфляційних витрат за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2019 за допомогою програми Законодавство.

Інфляційні витрати розраховані судом наступним чином:

1) на заборгованість за актом приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2019, строк оплати якої настав 19.01.2020, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 20.01.2020, прострочка виникла з 21.01.2020

- за лютий 2020 від суми боргу 3263,58 грн. інфляційні витрати складають «-9,79 грн.».

Розрахунки інфляційних витрат за іншими актами приймання-передачі теплової енергії здійснені позивачем у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства України.

Так, за розрахунком суду загальний розмір інфляційних витрат складає 3303,62 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна" про стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню частково в сумі 3303,62 грн.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.01.2021, згідно частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна", 69057, м. Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 8, ідентифікаційний код 35183391, на користь:

- Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4, рахунок № НОМЕР_1 , Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957, ідентифікаційний код 32121458) основний борг в сумі 62215 (шістдесят дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 68 коп., видавши наказ.

3. Стягнути з Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна", 69057, м. Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 8, ідентифікаційний код 35183391, на користь:

- Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4, рахунок № НОМЕР_2 , ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ідентифікаційний код 32121458) пеню в сумі 372 (триста сімдесят дві) грн. 54 коп., три відсотка річних в сумі 2376 (дві тисячі триста сімдесят шість) грн. 41 коп., інфляційні витрати в сумі 3303 (три тисячі триста три) грн. 62 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1947 (одна тисяча дев`ятсот сорок сім) грн. 75 коп. видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" до Громадської організації «Запорізьке обласне відділення всеукраїнського об`єднання жінок-інвалідів "Донна" відмовити.

Повне рішення складено 26.01.2021 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.