ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" січня 2021 р. Справа № 924/184/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., при секретарі судового засідання Маєвської Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Кам`янець - Подільської місцевої прокуратури м. Кам`янець - Подільський в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю „Зарус-Інвест" м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еко-Граунд" с. Колодіївка, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

- ОСОБА_1 с. Калинівка, Городищенського району, Черкаської області

- ТОВ „ФОРК" м. Київ

про витребування у товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус - Інвест" та товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еко-Граунд, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ ОСОБА_1 ;

про поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ ОСОБА_1 , за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

Представники сторін:

від позивача: Таращан Ю.Л. - згідно посадової інструкції

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

від третіх осіб: не з`явився

від третіх осіб: не з`явився

від прокуратури: Веселовська О.П. - прокурор відділу облпрокуратури

В судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В С Т А Н О В И В:

Керівник Кам`янець - Подільської місцевої прокуратури м. Кам`янець - Подільський в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області м. Хмельницький звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еко-Граунд" с. Колодіївка, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус - Інвест" м. Київ про витребування у товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус - Інвест" та товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еко-Граунд, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ ОСОБА_1 ; про поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ ОСОБА_1 , за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20697-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :03:003:0056) для ведення особистого селянського господарства. В подальшому на підставі договору купівлі - продажу від 24.10.2017 № 128 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ТОВ "Форк". Зазначає, що шляхом об`єднання земельних ділянок, у тому числі і земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, утворено земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156 площею 73,6956 га. На підставі договору купівлі - продажу від 15.12.2017 право власності ТОВ "Форк" на дану земельну ділянку припинено та зареєстровано за ТОВ "Зарус - Інвест". 03.01.2018 об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156 закрито шляхом поділу, утворено земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169 площею 71 га та :03:003:0170 площею 2,6956 га, право власності на які зареєстровано за ТОВ "Зарус-Інвест". На даний час, як вказує прокурор, вказані земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ "Агро-Еко-Граунд". Прокурор зазначає, що рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 27.03.2019р. визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017р. №22-20697-СГ, оскільки ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію та всупереч нормам закону повторно отримав земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0056 вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. Посилаючись на приписи ст.ст. 317, 387, 388 ЦК України, прокурор вважає, що наявні підстави для витребування земельної ділянки у ТОВ "Зарус-Інвест" та ТОВ "Агро-Еко-Граунд". Також прокурор зазначає, що відновлення державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є умовою відновлення державної реєстрації прав власності на неї у Державному реєстрі прав, її статусу як окремого об`єкта цивільних прав. В зв`язку з невжиттям ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області заходів, спрямованих на захист інтересів держави та нездійсненням відповідних повноважень як органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, керівник Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 03.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження та зупинено провадження у справі №924/184/20 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 (з опублікуванням повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.08.2020р. поновлено провадження у справі №924/184/20 та призначено підготовче засідання на 29.09.2020р.

Ухвалою суду від 29.09.2020р. в задоволенні заяви Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури про зміну предмету позову відмовлено, підготовче засідання відкладено на 13.10.2020р.

Ухвалою суду від 13.10.2020р., продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/184/20 на тридцять днів, залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 с. Калинівка, Городищенського району, Черкаської області, ТОВ „ФОРК" м. Київ та підготовче засідання у справі №924/184/20 відкладено на 29.10.2020р.

Ухвалою суду від 29.10.2020р. відкладено підготовче засідання на 24.11.2020р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 24.11.2020р. в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" про зупинення провадження у справі відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу № 924/184/20 до судового розгляду по суті на 14.12.2020р.

За результатами судового засідання 14.12.2020р. постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на іншу дату на 11.01.2021р.

Прокурор в судовому засіданні 11.01.2021р. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник позивача підтримав позовні вимоги про витребування спірної земельної ділянки у відповідача.

Відповідач 1 (ТОВ „Зарус-Інвест") правом участі свого представника під час судових розглядів спору не скористався. Відзиву на позов не подав, причин не вказав; належним чином повідомлений про час та місце засідань, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовими повістками.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом встановлено, що відповідачу 1, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Представник відповідача (ТОВ „Агро-Еко-Граунд")в судове засіданні 11.01.2021р. не з`явився, причин неявки суду повідомив. В письмових поясненнях від 13.10.2020р. вказує, що вимога про витребування земельних ділянок у добросовісного власника на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області грубо порушує право особи на мирне володіння майном, передбачене та гарантоване ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод. Зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що втручання у "володіння майном" має забезпечити "справедливу рівновагу" між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав особи. Ухвалення рішення про витребування земельної ділянки спричинить невиправдане та грубе втручання у право ТОВ "Зарус-Інвест" і його учасників та ТОВ "Агро-Еко-Граунд" і його учасників на мирне володіння майном, що є порушенням Конвенції. Вказує, що втручання у мирне володіння майном є незаконним виходячи з наступного: 1) звернення до суду здійснюється з порушенням процесуального законодавства особою (прокурором), який не мав права підписувати позовну заяву; 2) у даній справі відсутній суспільний інтерес; 3) порушується принцип "пропорційності", оскільки не буде прийнято рішень щодо справедливої компенсації, у зв`язку з припиненням права власності через відсутність такої вимоги. Також зазначає, що зважаючи на тривале добросовісне користування земельною ділянкою відповідачем, який протиправних дій для заволодіння земельною ділянкою у певному розмірі не вчиняв, втручання держави у право відповідача на мирне володіння спірною земельною ділянкою має ознаки непропорційного втручання. Тому цілком обґрунтованим є висновок щодо необхідності застосування у даному випадку практики Європейського Суду з прав людини та відмови у задоволенні позову. Крім того, представник відповідача 2 вказує, що сама лише вимога про витребування земельної ділянки є неефективним способом захисту та не призведе до необхідних результатів, адже вказана вимога нерозривно пов`язана з правом власності на таку ділянку та іншими речовими правами. Тому без вимог щодо скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності земельних ділянок :03:003:0169 та :03:003:0170 не може бути і витребувана спірна земельна ділянка. З вказаних підстав просить у позові відмовити.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, письмових пояснень не подали. Ухвали суду надсилались третій особі ТОВ "Форк" за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а третій особі ОСОБА_1 за відомою суду адресою. Таким чином, треті особи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Громадянин ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га із зміною виду використання в межах категорії земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства в землі для ведення особистого селянського господарства та передати у власність земельну ділянку, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :03:003:0056). Змінено вид цільового призначення земельної ділянки з "для ведення фермерського господарства (01.02)" на "для ведення особистого селянського господарства (01.03)". Надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:003:0056) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (від 21.11.2018) за ОСОБА_1 07.11.2017 на праві приватної власності зареєстровано земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :03:003:0056 за адресою: Староушицька селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (підстава виникнення права власності - наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 17.10.2017р. №22-20697-СГ). На підставі договору купівлі-продажу № 128 від 24.10.2017 право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю "Форк". В зв`язку з об`єднанням земельних ділянок, 07.11.2017 такий об`єкт нерухомого майна як земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0056 закрито.

Відповідно до інформаційної довідки №190129574 від 25.11.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 15.12.2017 проведена державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0156, площею 73,6956 га, власником визначено ТОВ "Форк". В подальшому на підставі договору купівлі - продажу №5021 від 15.12.2017 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ "Зарус - Інвест". В зв`язку з поділом земельної ділянки, 03.01.2018 закрито об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156.

В результаті поділу земельної ділянки :03:003:0156 проведено державну реєстрацію 03.01.2018 земельних ділянок з кадастровим номером :03:003:0169 площею 71 га та з кадастровим номером :03:003:0170 площею 2,6956 га. Власником даних земельних ділянок визначено ТОВ "Зарус-Інвест". На підставі договору оренди землі від 13.03.2018, укладеному між ТОВ "Агро-Еко-Граунд" та ТОВ "Зарус-Інвест", 14.03.2018 зареєстровано право оренди вищевказаних земельних ділянок строком дії 7 років. Також 29.03.2018 проведено державну реєстрацію обтяження на дані земельні ділянки арешту нерухомого майна, накладеного на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду по справі № 686/4632/18 від 21.03.2018 (інформаційні довідки №190124844 від 25.11.2019 та № 197334619 від 23.01.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна).

Рішенням Кам`янець-Подільського районного суду Хмельницької області від 27.03.2019р. у справі №676/148/19 позов керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20697-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :03:003:0056) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець - Подільського району.

У рішенні судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 за №22-20697-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :03:003:0056 для ведення особистого селянського господарства. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №146217419 від 21.11.2018 вбачається, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20697-СГ від 17.10.2017 державним реєстратором Комунального підприємства "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Староконстянтинівського району Хмельницької області Ткачуком В.М. 21.10.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №146217639 від 21.11.2018р. вбачається, що ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.09.2017р. №10-17304/15-17-сг отримав у приватну власність (право зареєстровано 21.09.2017р.) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:006:0034) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Мар`янівської сільської ради Васильківського району Київської області, що свідчить, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки двічі використав своє право на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, а тому наказ прийнятий із порушенням вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України.

Рішення містить відмітку про набрання ним законної сили 02.05.2019р.

Заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з листом від 16.09.2019, в якому зазначив про визнання недійсними наказів Управління, якими для ведення особистого селянського господарства неправомірно передано земельні ділянки громадянам, які раніше скористались правом на безоплатну приватизацію земель для аналогічних потреб, в тому числі і стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056 (рішення суду від 27.03.2019 у справі №676/148/19). Разом з тим, земельні ділянки відчужені громадянами на користь юридичних осіб. Просив повідомити про заходи, які вжито Управлінням для захисту державних інтересів у вказаних правовідносинах.

У відповідь Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом від 30.09.2019 зазначило, що з огляду на Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333), ст. 19 Конституції України та судову практику, чітко не визначено категорію позовів, що пред`являються Держгеокадастром. Крім того, значна частина коштів, виділених на сплату судового збору, витрачається на справи, де управління є відповідачем. При цьому зауважило, що строк позовної давності для позовів про витребування земельних ділянок встановлено у три роки.

До вказаного листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області долучено лист Відділу у Кам`янець - Подільському районі від 30.09.2019, який містить інформацію з приводу того, у складі яких земельних ділянок на даний час знаходиться спірна земельна ділянка та про вчинення відповідних реєстраційних дій державними кадастровими реєстраторами. Зокрема у п. 52 зазначено, що земельна ділянка із кадастровим номером :03:003:0056 була об`єднана в земельну ділянку :03:003:0156 та внаслідок поділу знаходиться у складі земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0169, власником якої є ТОВ "Зарус-Інвест".

Заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури у листі до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (від 11.12.2019), посилаючись на визнання недійсними наказів Управління, якими для ведення особистого селянського господарства неправомірно передано земельні ділянки громадянам, які раніше скористались правом на безоплатну приватизацію земель для аналогічних потреб, звернення до Управління з листом від 16.09.2019 з метою вжиття заходів до повернення земельних ділянок у власність держави, вказуючи на ризик відчуження земельних ділянок, зазначив, що незаконне вибуття з державної власності земельних ділянок призводить до їх поділу, об`єднання з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик, що в подальшому унеможливлює всю повноту захисту права власності. Просив повідомити про вжиті Управлінням заходи, в тому числі звернення до суду з позовними вимогами з метою повернення в державну власність, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056 (рішення суду від 27.03.2019 у справі №676/148/19).

У відповідь Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом від 23.12.2019 зазначило, що з огляду на Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, ст. 19 Конституції України та судову практику, чітко не визначено категорію позовів, що пред`являються Держгеокадастром. Крім того, значна частина коштів, виділених на сплату судового збору, витрачається на справи, де Управління є відповідачем.

Оскільки Головне управління Держгеокадасту у Хмельницькій області не звернулося до суду із позовом з метою захисту порушених інтересів держави, то керівник Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури подав до суду позовну заяву про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, поновлення запису про державну реєстрацію вказаної ділянки.

Також в матеріалах справи знаходиться лист Земельно-аграрного центру "Карат" № 71 від 26.03.2018, згідно з яким повідомлено прокуратуру Хмельницької області, що орієнтовна ринкова вартість земельних ділянок по Кам`янець-Подільському району Хмельницької області становить 6-6,5 грн. за кв.м.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та пояснення учасників процесу, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У даній справі керівник Кам`янець - Подільської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056 та поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію вказаної ділянки за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, оскільки ГУ Держгеокадастру в області не вживало заходів щодо усунення порушень чинного законодавства України.

Суд враховує, що згідно з ст. 15-1 Земельного кодексу України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом підп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. № 308, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області.

Зважаючи на вказане прокурор неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із листами, в яких, в зв`язку з прийняттям рішень Кам`янець-Подільським міськрайонним судом, повідомляв про наявність підстав для пред`явлення позову про витребування на користь держави земельних ділянок та просив повідомити про заходи, які вжито управлінням з метою повного та належного захисту державних інтересів у вказаних спірних правовідносинах (лист заступника прокурора Хмельницької області від 16.09.2019 та лист заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури від 11.12.2019).

У відповідь на вказані листи Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило, що чинним законодавством України та наявною судовою практикою чітко не визначено категорію позовів, що пред`являються Держгеокадастром. Крім того, зазначено, що значна частина коштів, яка виділяється на сплату судового збору, витрачена управлінням у справах, де останнє є відповідачем (листи від 30.09.2019 та від 23.12.2019).

Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, то суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Згідно з приписами ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому, відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно із ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Зі змісту вказаних норм убачається, що власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник, а відповідачем - має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Суд встановив, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ громадянину ОСОБА_1 було надано у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:003:0056) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. На підставі вказаного наказу 21.10.2017 за громадянином ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою № 146217419 від 21.11.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2019 по справі № 676/148/19 визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадаcтру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20697-СГ. Зазначеним рішенням встановлено, що всупереч положень ст.ст. 116,121 Земельного кодексу України ОСОБА_1 двічі безоплатно отримав у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка вибула з державної власності на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ, визнаного недійсним в судовому порядку через його незаконність, то суд дійшов висновку, що волі держави на таке вибуття не було. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.11.2019 по справі №914/3224/16 та від 29.05.2019 по справі № 367/2022/15-ц.

Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування земельної ділянки в порядку статті 388 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 по справі №911/3749/17, від 14.11.2018 по справі № 183/1617/16, від 21.11.2018 по справі №444/1786/15).

Як вбачається із змісту долучених до матеріалів справи інформаційних довідок №146217419 від 21.11.2018, №190129574 від 25.11.2019, №190124844 від 25.11.2019 та №197334619 від 23.01.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, гр. ОСОБА_1 реалізував земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :03:003:0056, на підставі договору купівлі-продажу № 128 від 24.10.2017 товариству з обмеженою відповідальністю "Форк", яке об`єднало вказану земельну ділянку з іншими земельними ділянками у земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156, площею 73,6956 га, про що 07.11.2017 проведена державна реєстрація. В подальшому на підставі договору купівлі - продажу №5021 від 15.12.2017 ТОВ "Форк" реалізувало земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156 товариству з обмеженою відповідальністю "Зарус - Інвест", яке здійснило поділ земельної ділянки на земельні ділянки з кадастровим номером :03:003:0169 площею 71 га та з кадастровим номером :03:003:0170 площею 2,6956га, про що 03.01.2018 проведена державна реєстрація.

На даний час спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0056 знаходиться у складі земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0169, власником якої є ТОВ "Зарус-Інвест", що підтверджується також листом Відділу у Кам`янець - Подільському районі від 30.09.2019.

Крім того, на підставі договору оренди землі від 13.03.2018, укладеному між ТОВ "Агро-Еко-Граунд" та ТОВ "Зарус-Інвест", вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ "Агро-Еко-Граунд".

Отже, кінцевими володільцями спірної земельної ділянки є ТОВ "Зарус-Інвест", який вважає себе власником ділянки, та ТОВ "Агро-Еко-Граунд", який використовує ділянку на умовах договору оренди.

Зважаючи на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0056 вибула з власності держави поза волею належного розпорядника землі, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, то суд дійшов висновку, що існують всі правові підстави для витребування її з незаконного володіння відповідачів на підставі ст. 388 ЦК України.

При цьому суд враховує, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 по справі № 367/2022/15-ц).

Також суд приймає до уваги, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 183/1617/16 від 14.11.2018).

Вказаним спростовується твердження відповідача 2 з приводу того, що вимога про витребування земельної ділянки є неефективним способом захисту.

Доводи відповідача 2 з приводу порушення вказаним позовом його права на мирне володіння майном суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Перший протокол ратифікований Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України, застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства") положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/WestAllianceLimited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами ст. 4 Земельного кодексу України, завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №911/3312/17 від 29.01.2019).

Суд зазначає, що у даній справі "суспільним", "публічним" інтересом звернення прокурора з вимогою про витребування спірної земельної ділянки з володіння відповідачів є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок із державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. "Суспільний", "публічний" інтерес полягає у відновленні правового порядку, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність земель, що незаконно вибули з такої власності.

Також витребування спірної земельної ділянки із володіння відповідачів відповідає критерію законності: воно здійснюється на підставі норми ст. 388 ЦК України, у зв`язку з порушенням вимог Земельного кодексу України при отриманні громадянином ОСОБА_1 безоплатно у власність спірної земельної ділянки, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційні тексти зазначених нормативно-правових актів в актуальному стані є публічними та загальнодоступними.

В питаннях оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, також визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за виключенням випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах "Спорронґ і Льоннорт проти Швеції", "Булвес" АД проти Болгарії").

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах "Раймондо проти Італії" від 22 лютого 1994 року, "Філліпс проти Сполученого Королівства" від 5 липня 2001 року, "Аркурі та інші проти Італії" від 5 липня 2001 року, "Ріела та інші проти Італії" від 4 вересня 2001 року, "ОСОБА_48 проти Російської Федерації" від 6 листопада 2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Суд зазначає, що відповідачі могли законно набути права приватної власності та користування на спірну земельну ділянку у разі дотримання вимог ст.ст. 116, 121 Земельного кодексу України при отриманні гр. ОСОБА_1 земельної ділянки. Натомість вказана особа набула такого права власності у спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права власності (права користування) на землю стало можливим у результаті видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу №22-20697-СГ від 17.10.2017 та наступного укладення договорів купівлі-продажу та оренди.

Однак земельна ділянка була отримана гр. ОСОБА_1 внаслідок надання недостовірної інформації. Відповідачі не мали перешкод у доступі до законодавства й проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що право власності на спірну земельну ділянку набуто гр. ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства. Вказані обставини, а також подальші дії щодо об`єднання та поділу земельних ділянок, до складу яких увійшла і спірна земельна ділянка, ставлять під обґрунтований сумнів добросовісність відповідачів під час набуття даної ділянки у власність (користування).

Таким чином, установлені судом під час розгляду справи обставини й факти з огляду на зміст "суспільного", "публічного" інтересу у вимогах позивача не дають підстав для висновку про порушення принципу "пропорційності".

Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі "Літгоу та інші проти Сполученого Королівства") одним із елементів дотримання принципу "пропорційності" при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Суд зазначає, що зважаючи на особливості принципів диспозитивності та змагальності у господарському процесі України, у цій справі неможливо вирішити питання щодо належної компенсації кінцевим набувачам з огляду на те, що останні розпорядилися їхніми процесуальними правами, не заявили відповідні зустрічні позови, а суд не має можливості розглянути не ініційовані сторонами питання та самостійно збирати докази для встановлення розміру означеної компенсації. Велика Палата Верховного Суду у постанові № від 29.05.2019 по справі №367/2022/15-ц звертала увагу на те, що ЦК України визначає механізм повного відшкодування заподіяних кінцевим набувачам збитків. Так, з урахуванням приписів частин третьої і четвертої статті 390 ЦК України кінцеві набувачі можуть заявити до власника земельних ділянок позов про відшкодування здійснених з часу, з якого власникові належить право на їх повернення, необхідних витрат на утримання та збереження витребуваних земельних ділянок, а у разі здійснення поліпшень цих ділянок, які не можна відокремити від них без завдання їм шкоди, - позов про відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість земельних ділянок. Крім того, кінцеві набувачі, із власності та володіння яких витребовуються земельні ділянки, також не позбавлені можливості відновити їхні права на підставі частини першої статті 661 ЦК України, пред`явивши вимогу до осіб, в яких вони придбали ці ділянки, про відшкодування збитків.

З огляду на вищевикладене, результат розгляду позову керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу.

При цьому, судом враховується позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №672/1788/18 .

Щодо позовної вимоги про поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056 за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, то суд зазначає наступне.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі Порядок).

Пунктом 107 Порядку визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки (п.п. 49, 50 Порядку).

Згідно з п. 51 Порядку внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру.

Пунктом 60 Порядку передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 57 Порядку Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку.

Так, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання (п.114 Порядку).

Суд враховує, що внаслідок об`єднання спірної земельної ділянки в земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156, державна реєстрація спірної земельної ділянки була скасована, а Поземельна книга на дану ділянку закрита. В подальшому в зв`язку з поділом ділянки з кадастровим номером :03:003:0156 на дві ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170 також закрита Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156.

Таким чином, на даний час в Державному земельному кадастрі містяться відомості щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170 та саме на вказані земельні ділянки відкриті Поземельні книги, записи в яких можуть поновлюватись Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду згідно з 60 Порядку.

Суд зазначає, що суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 по справі № 916/3156/17, від 11.09.2018 по справі № 905/1926/16).

Оскільки поновлення запису у Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056 за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є неможливим, то звернення прокурора до суду з такою вимогою не є належним способом захисту прав, так як не призведе до реального відновлення порушеного права позивача.

В зв`язку із вказаним суд вважає за необхідне відмовити у задоволені зазначеної позовної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Також у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" Суд вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог в рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Кам`янець - Подільської місцевої прокуратури м. Кам`янець - Подільський в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області м. Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю „Зарус- Ін вест" м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еко-Граунд" с. Колодіївка, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 с. Калинівка, Городищенського району, Черкаської області, ТОВ „ФОРК" м. Київ про витребування у товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус - Інвест" та товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еко-Граунд, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ ОСОБА_1 ; про поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20697-СГ ОСОБА_1 , за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області задовольнити частково.

Витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (м. Київ, вул. Мала Житомирська, 9-Б, ) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Інститутська. 4/1, ) земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20697-СГ.

Витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" (Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Колодіївка, вул. Центральна, 7 ) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Інститутська. 4/1, ) земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0056, загальною площею 2га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20697-СГ.

У задоволенні позовних вимог про поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0056 за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (м. Київ, вул. Мала Житомирська, 9-Б, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) 1051 грн. 00коп. (одну тисячу п`ятдесят одну гривню 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" (Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Колодіївка, вул. Центральна, 7 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) 1051 грн. 00коп. (одну тисячу п`ятдесят одну гривню 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Рішення підписано 21.01.2021р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук: 7 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. Інститутська,4/1) (реком. з повід.)

3 - відповідачу 1 ( 32398, с. Колодіївка, Кам`янець Подільського р-ну, Хмельницької обл., вул. Центральна,7 ) (реком. з повід.)

4- відповідачу 2 (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська,9-Б)(реком. з повід.)

5- прокуратуру (32300, м. Кам`янець-Подільський, вул. Драгоманова,11)(реком. з повід.)

6 - третій особі ( ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )(реком. з повід.)

7 - третій особі (ТОВ „ФОРК" (01004, м. Київ, вул. Крутий Узвіз,6/2 „А")(реком. з повід.)