ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2021 р. Справа№ 910/13969/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Коваленко Н.В.

відповідача - Мельник А.І.

прокурор - Синюк І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Львівської обласної ради

на рішення Господарського суду м. Києва від 06.08.2020 р. (повне рішення складено 17.09.2020 р.)

у справі № 910/13969/18 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Львівської міської ради

до Львівської обласної ради

за участю Прокуратури Львівської області

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року Львівська міська рада звернулася з позовом до Львівської обласної ради про:

- визнання незаконним та скасувати рішення Львівської обласної ради № 477 від 26.02.2008 р. "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" із змінами та доповненнями в частині п. 6 про оформлення права спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради, зокрема, на будівлі, що розташовуються за наступними адресами: вул. Й.Коциловського, 15а, вул. О.Басараб, 2, вул. Коциловського, 30/32; м. Львів, вул. Комаринця, 2а; м. Львів, вул. Антоновича, 117; м. Львів, вул. Житомирська, 8а; м. Львів, вул. Гіпсова, 40б; м. Львів, вул. Антоновича, 80; м. Львів, вул. Коновальця, 116; м. Львів, вул. Коновальця, 114;

- визнання недійсними: свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 18.10.2011 р., на будівлю за адресою: вул. Й.Коциловського, 15а; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 10.06.2009 р., на будівлі за адресою: вул. О.Басараб, 2; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 07.07.2009 р., на будівлі за адресою: вул. Й.Коциловського, 30; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 17.10.2011 р., на будівлю за адресою: вул. Й.Коциловського, 32; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 25.03.2009 р., на будівлю за адресою: вул. Т.Комаринця, 2а; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 06.07.2009 р., на будівлю за адресою: вул. В.Антоновича, 117; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 06.07.2009 р., на будівлю за адресою: вул. Житомирська, 8а; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 06.07.2009 р., на будівлю за адресою: вул. Гіпсова, 40б; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 06.07.2009 р., на будівлю за адресою: вул. В.Антоновича, 80; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 06.07.2009 р., на будівлю за адресою: вул. Є.Коновальця, 116; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Львівською обласною радою 06.07.2009 р., на будівлю за адресою: вул. Є.Коновальця, 114;

- скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно згідно наведеного переліку із закриттям розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що вказані рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477, від 10.03.2009 р. № 833, від 30.06.2009 р. № 937 прийнято всупереч нормам чинного законодавства та з перевищенням наданих законом повноважень.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.03.2019 р. у справі № 910/13969/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 р., у задоволенні позову Львівської міської ради відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 р. рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2019 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 р. у справі № 910/13969/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.08.2020 р. у справі № 910/13969/18 позовні вимоги Львівської міської ради задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Львівська обласна рада подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що Львівська міська рада є складовою суб`єктного складу права спільної власності територіальних громад Львівської області, відтак твердження про порушення прав позивача внаслідок реєстрації права власності на спірне майно за Львівською обласною радою, яка представляє інтереси громадян області, є безпідставними. Також скаржник посилається на пропуск позивачем позовної давності, оскільки Львівській міській раді стало відомо про існування оспорюваних рішень ще 05.07.2015 р., що підтверджується листом міського голови м. Львова № 11034-вих-525 , з яким він звертався до голови Львівської обласної ради.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13969/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4458/20 від 10.11.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/13969/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13969/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13969/18 та призначено її до розгляду на 17.12.2020 р.

На електронну поштову адресу суду 16.12.2020 р. від Львівської обласної ради надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням уповноваженого представника на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 р. розгляд даної справи відкладено до 14.01.2021 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/160/21 від 13.01.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/13969/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13969/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 р. справу № 910/13969/18 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

26.02.2008 р. Львівська обласна рада прийняла рішення № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області", яким, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі уточнених даних інвентаризації нерухомого майна, враховуючи висновок постійної комісії з питань комунального майна та приватизації, було вирішено оформити за Львівською обласною радою право спільної власності територіальних громад Львівської області на об`єкти нерухомого майна, які задовольняють потреби територіальних громад Львівської області (п. 6 рішення), зокрема на об`єкти закладів охорони здоров`я, в тому числі Психоневрологічний диспансер, адреси: м. Львів, вул. Коциловського, 30; м. Львів, вул. О. Басараб, 2; будівлі: диспансер 706,8 кв. м, гараж 61,5 кв. м, стаціонар 617,6 кв. м, пральня 32,2 кв. м, погріб 6,1 кв. м, гараж зі складом 89,6 кв. м.

08.07.2008 р. Львівською обласною радою, у відповідності до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з метою виконання ст. 90 Бюджетного кодексу України та належного функціонування закладів охорони здоров`я, з урахуванням розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 17.01.2001 р. № 29 "Про передачу установ" та висновків постійних комісій з питань охорони здоров`я, материнства та соціального захисту, з питань комунального майна та приватизації, прийнято рішення "Про прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області закладів охорони здоров`я" № 669, яким вирішено надати згоду на прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області наступних лікувальних закладів: Комунальна інфекційна клінічна лікарня м. Львова вул. Пекарська, 54, м. Львів; Львівське комунальне медичне об`єднання "Фтизіопульмонологія" - вул. Лемківська, 24, м. Львів; Львівський міський психоневрологічний диспансер вул. Коциловського, 30, м. Львів; Комунальний Львівський шкірно-венерологічний диспансер - вул. Замарстинівська, 83, м. Львів; Комунальний дитячий туберкульозний санаторій - вул. Антоновича, 80, м. Львів; Комунальний дитячий ревмокардіологічний санаторій - вул. Коновальця, 116, м. Львів; Комунальний будинок № 1 м. Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки вул. Комаринця, 2-А, м. Львів; Комунальний будинок № 2 м. Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки - вул. Антоновича, 117, м. Львів.

Ухвалою Львівської міської ради від 10.07.2008 р. № 1939 було прийнято пропозицію Львівської обласної ради та погоджено передачу у спільну власність Львівської обласної ради таких закладів охорони здоров`я:

1.1 Комунальний будинок дитини № 1 м. Львова для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки;

1.2 Комунальний будинок дитини № 2 м. Львова для дітей з ураженням ЦНС і порушенням психіки ;

1.3 Комунальний дитячий туберкульозний санаторій м. Львова;

1.4 Комунальний дитячий ревмокардіологічний санаторій;

1.5 Комунальний Львівський міський шкірно-венерологічний диспансер;

1.6 Львівське міське медичне об`єднання "Фтизіопульмонологія";

1.7 Львівський міський психоневрологічний диспансер;

1.8 Комунальна інфекційна клінічна лікарня.

Забезпечення передачі закладів Львівською міською радою покладено на Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики у термін до 01.10.2008 р.

На виконання рішення Львівської обласної ради № 669 від 08.07.2008 р. та ухвали Львівської міської ради № 1939 від 10.07.2008 р. Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Управління майном спільної власності Львівської міської ради складено акт приймання-передачі закладів охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну та санітарно-реабілітаційну допомогу від 19.09.2008 р.

10.03.2009 р. Львівською обласною радою було прийнято рішення № 883 "Про внесення змін та доповнень до рішень Львівської обласної ради", яким, зокрема, внесено зміни до пункту 6 рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" та доповнено його підпунктами 31, 32, 33, 34, 35, 36.

Рішенням Львівської обласної ради від 30.06.2009 р. № 937 "Про внесення змін та доповнень до рішень обласної ради" внесено зміни до рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області".

Вбачається, що на підставі рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" за Львівською обласною радою зареєстровано право власності на нерухоме майно на об`єкти охорони здоров`я за адресами у місті Львові по: вул. Коциловського, 15а; вул. О.Басараб, 2; вул. Коциловського, 30; вул. Комаринця, 2а; вул. Антоновича, 117; вул. Житомирська, 8а; вул. Гіпсова, 40б; вул. Антоновича, 80; вул. Є.Коновальця, 116; вул. Є.Коновальця, 114.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, рішення Львівської обласної ради "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" № 477 від 26.02.2008 р. із змінами та доповненнями відповідно до рішень Львівської обласної ради від 10.03.2009 р. № 833, від 30.06.2009 р. № 937, в частині п. 6 про оформлення права спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради, зокрема, на будівлі, що розташовуються у місті Львові за адресами: вул. Й.Коциловського, 15а; вул. О.Басараб, 2; вул. Коциловського, 30; вул. Комаринця, 2а; вул. Антоновича, 117; вул. Житомирська, 8а; вул. Гіпсова, 40б; вул. Антоновича, 80; вул. Є.Коновальця, 116; вул. Є.Коновальця, 114, є таким, що прийнято всупереч вимог чинного законодавства та з перевищенням наданих відповідачу повноважень, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування .

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно з ч. 1 ст. 10 вказаного закону органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами, є сільські, селищні, міські ради.

За ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати тощо. Отже, суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади села, селища, міста, від імені та в інтересах яких діють сільські, селищні, міські ради.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

За змістом ст. ст. 16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Як передбачено ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Таким чином, обласні ради, як органи, що представляють спільні інтереси територіальних громад області вправі набувати право власності на майно, зокрема, шляхом передачі його із комунальної власності у спільну власність територіальних громад. При цьому, обласні ради виконують функцію власника такого майна.

Звертаючись з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" в частині п. 6 щодо оформлення права спільної власності територіальних громад Львівської області в особі обласної ради, перелік яких наведено в оспорюваному рішенні, Львівська міська рада стверджує, що спірне рішення Львівської обласної ради прийнято всупереч положенням п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю", за відсутності взаємного волевиявлення учасників, оскільки органом місцевого самоврядування - Львівською міською радою не вчинялися дії щодо передачі об`єктів нерухомого майна, зазначених в пункті 6 рішення Львівської обласної ради № 477 у спільну власність територіальних громад області, не приймалися відповідні рішення та не оформлювалася передача об`єктів медичних установ в управління Львівської обласної ради.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311, постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.1992 р. № 577, Законів України "Про власність", "Про місцеві ради народних депутатів" Львівська обласна рада Ухвалою від 12.05.1993 р. № 288 затвердила Перелік майнових комплексів підприємств, установ та організацій, що передаються до комунальної власності міст обласного підпорядкування та районів області. Даною ухвалою затверджено перелік майнових комплексів підприємств, установ та організацій, що відносяться до комунальної власності Львівської обласної ради народних депутатів (додаток №2) та майнових комплексів міжгосподарських об`єктів (додаток 3).

До Переліку № 1, затвердженого ухвалою Львівської обласної ради від 12.05.1993 р. № 288, увійшли спірні об`єкти охорони здоров`я (майнові комплекси), що розташовані за адресами: м. Львів, вул. Антоновича, 80; м. Львів, вул. Коновальця, 116; м. Львів, вул. Коциловського, 30.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Львівської обласної ради від 08.07.2008 р. № 669 Львівська обласна рада надала згоду на прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області перелік лікувальних закладів.

Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" визначено основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну, за змістом статті 7 якого з державної у комунальну власність передаються безоплатно, зокрема, заклади охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори, у тому числі незавершені будівництвом.

Ухвалою Львівської міської ради від 10.07.2008 р. № 1939 "Про передачу закладів охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну та санітарно-реабілітаційну допомогу", враховуючи звернення Львівської обласної ради від 03.07.2008 р. № 02-вих/1231, керуючись Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", статтею 90 Бюджетного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 р. № 1482 "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", беручи до уваги рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.06.2003 р. № 525 "Про передачу матеріальних цінностей" та розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 17.01.2001 р. № 29 "Про передачу установ", з метою забезпечення належного фінансування з обласного бюджету закладів охорони здоров`я Львівська міська рада ухвалила прийняти пропозицію Львівської обласної ради та погодити передачу у спільну власність Львівської обласної ради, зокрема, таких закладів охорони здоров`я, як: Комунальні будинки № 1 і № 2 м. Львова для дітей з порушеннями центральної нервової системи і порушеннями психіки; Комунальний дитячий туберкульозний санаторій; Комунальний дитячий ревмокардіологічний санаторій; Львівський психоневрологічний диспансер.

За приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади села, селища, міста, від імені та в інтересах яких діють сільські, селищні, міські ради. Водночас, відповідно до Закону органами, уповноваженими управляти об`єктами комунальної власності, є як органи місцевого самоврядування, створені сільськими, селищними, міськими територіальними громадами, так і районні та обласні ради. Районні та обласні ради - це органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Згідно з ч. 2 ст. 60 вказаного закону підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Однак, відповідно ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" об`єкти права комунальної власності можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності за згодою безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

08.07.2008 р. Львівською обласною радою було прийнято рішення № 669 "Про прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області закладів охорони здоров`я".

В п. 1 вказаного рішення зазначено про надання відповідачем згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області лікувальних закладів, таких як: Комунальна інфекційна клінічна лікарня м. Львова - вул. Пекарська, 54, м. Львів; Львівське комунальне міське медичне об`єднання "Фтизіопульмонологія" - вул. Лемківська, 24; м. Львів; Львівський міський психоневрологічний диспансер - вул. Коциловського, 30, м. Львів; Комунальний Львівський міський шкірно-венерологічний диспансер - вул. Замарстинівська, 83, м. Львів; Комунальний дитячий туберкульозний санаторій - вул. Антоновича, 80, м. Львів; Комунальний дитячий ревмокардіологічний санаторій - вул. Коновальця, 116, м. Львів; Комунальний будинок №1 м. Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки - вул. Комаринця, 2а, м. Львів; Комунальний будинок № 2 для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки - вул. Антоновича, 117, м.Львів.

Ухвалою Львівської міської ради № 1939 від 10.07.2008 р. "Про передачу закладів охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну та санітарно-реабілітаційну допомогу" прийнято пропозицію відповідача - Львівської обласної ради та погоджено передачу у спільну власність Львівської обласної ради таких закладів охорони здоров`я: Комунального будинку дитини № 1 м. Львова для дітей з пораженням центральної нервової системи та порушенням психіки; Комунального будинку дитини № 2 м. Львова для дітей з пораженням центральної нервової системи та порушенням психіки; Комунального дитячого туберкульозного санаторію м. Львова; Комунального дитячого ревмокардіологічного санаторію; Комунального Львівського міського шкірно-венерологічного диспансеру; Львівського міського медичного об`єднання "Фтизіопульмонологія"; Львівського міського психоневрологічного диспансеру; Комунальної інфекційної клінічної лікарні. Окрім того, доручено Управлінню охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики забезпечити передачу закладів охорони здоров`я, зазначених вище, відповідно до чинного законодавства.

Отже, створивши заклади охорони здоров`я, визначивши їх місцезнаходження та фізичне розташування (розміщення в об`єктах нерухомості, щодо яких виник спір), закріпивши за ними приміщення на відповідному правовому титулі (господарське відання/оперативне управління), орган місцевого самоврядування розпорядився цими закладами, передавши їх у спільну власність Львівської обласної ради. Тобто було здійснено передачу юридичних осіб комунальної власності, які надають послуги медичного характеру і виконають інші функції на основі професійної діяльності медичних працівників згідно з потребами об`єднаних територіальних громад області. Проте, рішення про передачу відповідачу цілісних майнових комплексів закладів охорони здоров`я, яке б потягло за собою зміну форми власності об`єктів нерухомого майна, в яких розташовувалися такі заклади, органом місцевого самоврядування в межах компетенції та в установленому порядку не приймалося, що свідчить про відсутність необхідного для цього волевиявлення та, відповідно, неправомірність винесення відповідачем рішення від 26.02.2008 р. № 477 у його оспорюваній частині через відсутність необхідної компетенції.

Вбачається, що ухвалу Львівської міської ради від 10.07.2008 р. № 1939 "Про передачу закладів охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну та санітарно-реабілітаційну допомогу" було прийнято більш ніж через 4 місяці після прийняття Львівської обласною радою оспорюваного рішення, тобто її не існувало станом на момент прийняття спірного рішення, відтак така ухвала не могла враховуватися при прийнятті оскаржуваного рішення, як згода територіальної громади міста Львова на відчуження комунального майна.

Після прийняття вищевказаної ухвали Львівської міської ради від 10.07.2008 р. № 1939, 10.03.2009 р. Львівською обласною радою було прийнято рішення № 883 "Про внесення змін та доповнень до рішень Львівської обласної ради", яким, зокрема, внесено зміни до п. 6 рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області".

Рішенням Львівської обласної ради від 30.06.2009 р. № 937 "Про внесення змін та доповнень до рішень обласної ради" внесено зміни до рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області".

Як вбачається з текстів вказаних рішень, ними внесено зміни щодо переліку та характеристик майна.

Однак, судом встановлено, що даними рішеннями змінена сама суть первісної редакції цього рішення, а саме факт того, що 26.02.2008 р. п. 6 спірного рішення № 477 Львівська обласна рада вирішила оформити право спільної власності територіальних громад Львівської області за Львівською обласною радою на спірні об`єкти, належні територіальній громаді м. Львова, саме як об`єкти нерухомого майна, без наявності прийнятого Львівською міською радою до 26.02.2008 р. рішення про надання згоди на вилучення у територіальної громади м. Львова та передачу у спільну власність територіальних громад Львівської області спірних об`єктів нерухомого майна, як це передбачено ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Крім цього, рішення Львівської обласної ради від 08.07.2008 р. № 669 "Про прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області закладів охорони здоров`я" було прийняте на два дні раніше, ніж ухвала Львівської міської ради від 10.07.2008 р. № 1939 "Про передачу закладів охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну та санітарно-реабілітаційну допомогу".

Також, підтвердженням факту передачі позивачем відповідачеві лише закладів охорони здоров`я як організованої структури, є також акт приймання-передачі, який не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 р. № 1482 "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", оскільки не містить відомостей про передачу приміщень, їх загальної площі, балансової вартості кожного з приміщень.

Враховуючи наведене, відповідач як орган місцевого самоврядування, розпорядився об`єктами комунальної власності територіальної громади міста Львова, оформивши без її згоди право власності на спірні об`єкти.

Оскільки наслідком ухвалення рішення від 26.02.2008 р. № 477 в оспорюваній частині стало недотримання положень ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та порушення майнових прав територіальної громади міста Львова на об`єкти нерухомого майна, які відповідач зареєстрував за собою, вимоги позивача є правомірними.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи місцевим судом, відповідач звернувся із заявою про застосування строку позовної давності.

Правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як передбачено ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, оспорюване Львівською міською радою рішення Львівської обласної ради № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" прийняте обласною радою 26.02.2008 р.

Згідно із ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2015 р. міський голова м. Львова звертався до голови Львівської обласної ради з листом № 1104-ВИХ-525, в якому зазначав, що за інформацією відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції свідоцтва про право власності на об`єкти (які є предметом цього позову) видані на підставі рішень обласної ради № 477 від 26.02.2008 р., № 833 від 10.03.2009 р. та № 937 від 30.06.2009 р.

Таким чином, Львівській міській раді було відомо про існування оспорюваних рішень обласної ради 05.07.2015 р.

Як вбачається з трек-номеру Укрпошти Експерес, Львівська міська рада звернулась із даним позовом 16.10.2018 р.

Таким чином, загальний строк позовної давності для звернення Львівської міської ради до господарського суду сплив.

Так, упродовж тривалого часу позивач був обізнаний про існування оспорюваних рішень обласної ради та мав право і можливість звернутися до суду за захистом порушеного права, але таким правом не скористався.

Оскільки поважність причин пропуску є оціночним поняттям та за відсутності визначеного законом переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, вирішення цього питання відноситься до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір, з урахуванням у кожному конкретному випадку фактичних обставин справи і не може бути переоцінене.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15.16. 20 ЦК України), за змістом яких особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 33/5009/8037/11 від 19.05.2020 р.

Оскільки зазначений строк позовної давності пропущено без поважних причин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову Львівської міської ради у зв`язку із пропуском позовної давності.

При цьому колегією суддів було враховано вказівки касаційної інстанції під час нового розгляду справи та вирішено спір на підставі достатніх доказів, яким дана належна правова оцінка.

Висновок місцевого суду про те, що позивачем не було пропущено строку позовної давності, оскільки останній дізнався про порушення свого права у грудні 2016 року, що підтверджується листом Управління майном спільної власності Львівської обласної ради від 10.12.2016 р., колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи відсутній зазначений лист на підтвердження вказаного.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає повному скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову Львіської міської ради у зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Львівської обласної ради задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.08.2020 р. у справі № 910/13969/18 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Відмовити повністю у задоволенні позову Львівської міської ради.

4. Стягнути з Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79006; ) на користь Львівської обласної ради (вул. Винниченка, 18, м. Львів, 79008; код 22340506) 7929 (сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 25.01.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

В.В.Андрієнко