РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 м. КиївСправа № 910/8055/20

За позовом: комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ОБОЛОНСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА";

до: фізичної особи-підприємця КОВАЛЬЧУК СВІТЛАНИ ЛЕОНІДІВНИ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні на стороні позивача: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація;

про: розірвання договору, виселення та стягнення 93.416,79 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Часовська М.С.

Представники:

позивача: не з`явилися;

відповідача: Загорняк Н.Б.;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні на стороні позивача: Мусійчук В.А.

С У Т Ь С П О Р У :

Комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ОБОЛОНСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до фізичної особи-підприємця КОВАЛЬЧУК СВІТЛАНИ ЛЕОНІДІВНИ (далі - відповідач) про розірвання договору, виселення та стягнення 93.416,79 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем допущено істотне порушення умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 13.08.2013 № 07013, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про розірвання такого договору, виселення та стягнення 93.416,79 грн., з яких: 86.699,64 грн. - основна заборгованість, 2.497,77 грн. - пеня, 2.036,27 грн. - 3 % річних та 2.183,11 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8055/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 05.08.2020.

В підготовчих засіданнях 05.08.2020 та 07.09.2020 суд на місці, зокрема, ухвалив: відкласти підготовче засідання на 07.09.2020 та 28.09.2020 відповідно.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що оскільки чинне законодавство не надає права позивачу виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна, то позивач не вправі заявляти вимогу про зобов`язання повернути таке майно, розірвання договору, виселення та сплати боргу. В матеріалах справи відсутня тристороння додаткова угода до договору про продовження строку його дії після 12.08.2016, відтак твердження позивача про дійсність договору є хибним. Надані позивачем в поданому до суду позові акти прийняття-передачі робіт (надання послуг) підписані від орендаря не уповноваженою особою. Крім того, орендар та третя особа не дійшли згоди з приводу розміру орендної плати в період після 12.08.2016, про що свідчить відсутність укладеної додаткової угоди до договору.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

В підготовчому засіданні 28.09.2020 оголошено перерву до 19.10.2020.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про наявність в укладеному договорі положень про право позивача на стягнення орендних платежів та пені за несвоєчасну сплату останніх. Оскільки відповідач після закінчення строку дії договору продовжував використовувати об`єкт оренди, то зобов`язання зі сплати орендної плати припинено не було.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких, в черговий раз, зазначив про безпідставність подання позивачем даного позову до суду в якості балансоутримувача, а відсутність укладеної додаткової угоди позбавляє можливості відповідача використовувати об`єкт оренди після закінчення строку дії договору.

В підготовчому засіданні 19.10.2020 суд на місці ухвалив:

- залучити до участі у справі Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні на стороні позивача (далі - третя особа);

- відкласти підготовче засідання на 04.11.2020.

В підготовчому засіданні 04.11.2020 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 30.11.2020.

До господарського суду надійшли письмові пояснення третьої особи, які не прийняті судом до уваги, оскільки: такі письмові пояснення не є заявою по суті спору; подані з пропущенням встановленого процесуального строку та без клопотання про його поновлення.

В судовому засіданні 30.11.2020 оголошено перерву до 14.12.2020.

Ухвалою-повідомленням від 16.12.2020 № 910/8055/20 сторони процесу повідомлені про призначення судового засідання на 18.01.2021.

До господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В судовому засіданні 18.01.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноважених представників відповідача, третьої особи без самостійних вимог по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як балансоутримувачем, третьою особою, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 13.08.2013 № 07013 (далі - Договір), відповідно до предмету якого третя особа передає, а відповідач приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об`єкт оренди), яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 23-Г для розміщення торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (об`єкт оренди - нежиле приміщення, загальною площею 26,6 кв.м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину Договору) (п. 1.1, 2.1 Договору).

Пунктом 3.6 Договору визначено, що орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності відповідача щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Положеннями пункту 5.2 Договору передбачено, що при несплаті відповідачем орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу третя особа має право відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення відповідача.

Відповідно до пункту 9.1 Договору, цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і дії з 13.08.2013 по 12.08.2016.

Умовами пункту 9.7 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Так між сторонами Договору підписано акт приймання-передачі нерухомого майна від 13.08.2013 згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування орендоване майно за Договором.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Відповідно до п. 2 ст. 26, п. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Позивач зазначає про наявність у відповідача заборгованості з орендної плати за Договором з посиланням на акти прийняття-передачі робіт (про надання послуг), які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій та направлення на адресу відповідача претензій, які залишені останнім без виконання.

Вказані обставини призвели до звернення позивача до господарського суду з вимогами про розірвання Договору, виселення та стягнення з відповідача 93.416,79 грн., з яких: 86.699,64 грн. - основна заборгованість, 2.497,77 грн. - пеня, 2.036,27 грн. - 3 % річних та 2.183,11 грн. - інфляційні втрати.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Третьою стороною Договору є балансоутримувач - позивач, на якого покладено обов`язок лише контролювати виконання орендарем умов договору щодо сплати орендарем орендної плати та інших платежів.

Проте, саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 910/12224/17.

Оскільки, як зазначено вище, чинне законодавство не надає право позивачу виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна та мати права орендодавця, то балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно.

Наявність у договорі пункту 4.15, за яким після припинення дії договору протягом 30 календарних днів орендар зобов`язаний повернути майно балансоутримувачу, жодним чином не впливає на те, що саме наймодавець (орендодавець) має право звертатися до суду з позовом про зобов`язання повернути орендоване майно.

Оскільки чинне законодавство не надає право балансоутримувачу виступати орендодавцем щодо орендованого нерухомого майна та мати права орендодавця, то відповідно балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно та повідомляти відповідача про відсутність наміру продовжити договір.

Вказана правова позиція закріплена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 910/7364/18.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що при несплаті відповідачем орендної пати протягом 3 місяців з дня закінчення строку платежу третя особа (орендодавець) має право відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення відповідача.

Таким чином, позовні вимоги про розірвання Договору та виселення відповідача із орендованого майна за Договором задоволенню не підлягають.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача орендної плати за Договором в сумі 86.699,64 грн. суд зазначає наступне.

В підтвердження існуючої заборгованості відповідача з орендної плати позивачем додані до позову акти прийняття-передачі робіт (про надання послуг) від 30.04.2018 № 273, від 31.05.2018 № 81, від 30.06.2018 № 91, від 31.07.2018 № 66, від 31.08.2018 № 66, від 30.09.2018 № 67, від 31.10.2018 № 71, від 30.11.2018 № 165, від 31.12.2018 № 97, від 31.07.2019 № 308, від 31.08.2019 № 91 та від 30.09.2019 № 334.

Вказані акти підписані зі сторони відповідача в якості директора останнього. При цьому, спірним Договором не передбачено, що відповідач уповноважує діяти у відносинах з третьою особою (орендодавцем) або позивачем, будь-яку іншу особу.

Відтак, вказані вище акти підписані не уповноваженою особою.

Так, в матеріалах справи наявний лист третьої особи (орендодавця за Договором) від 15.09.2016 № 104/ОП/К-967/2-4077 "Про продовження терміну дії договору оренди", з якого вбачається, що орендодавець опрацював заяву відповідача від 05.09.2016 № 104/ОП/К-967/2 про продовження дії договору та повідомляє відповідача про те, що питання продовження дії Договору буде вирішено після розгляду питання постійною комісією Київради з питань власності.

Вказана вище обставина підтверджує добросовісність дій відповідача з приводу своєчасного звернення останнього, як орендаря за Договором до третьої особи (орендодавця за Договором) про продовження дії такого Договору.

Крім того, з огляду відсутність в матеріалах справи укладеної між сторонами Договору додаткової угоди про продовження строку його дії та приймаючи до уваги положення пунктів 9.1 Договору (Договір діє до 12.08.2016) та 9.7 Договору (обов`язковість укладення додаткової угоди після закінчення строку дії Договору), укладений між сторонами Договір припинив свою дію 12.08.2016, що свідчить про відсутність факту використання відповідачем орендованого приміщення після припинення дії Договору.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 86.699,64 грн. задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 2.497,77 грн. - пені, 2.036,27 грн. - 3 % річних та 2.183,11 грн. - інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості у задоволенні якої судом відмовлено.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25 січня 2021 року

Суддя С.В. Балац