СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. Cправа № 5023/10655/11 (922/1654/20)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.

за участю представників:

позивач Шемаєв В.В.;

відповідач - Луценко О.І.;

третя особа - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ДП Завод ім. В.О. Малишева (вх. №3202Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року (повний текст складено 02.11.2020, колегія суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Хотенець П.В., суддя Яризько В.О.) у справі №5023/10655/11(922/1654/20)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків

до Державного Підприємства "Завод ім. В.О. Малишева",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Харківобленерго, м. Харків

про стягнення коштів в межах справи №5023/10655/11 про банкрутство ДП Завод ім. В.О. Малишева, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача - Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева", в якій просив суд стягнути з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" заборгованість у розмірі 82613,79 грн., з якої: 67330,40 грн. пені, 6068,59 грн. - 3% річних та 9214,80 грн. інфляційних, яка виникла з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 0203 від 19.12.2018, крім того позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року (повний текст складено 02.11.2020, колегія суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Хотенець П.В., суддя Яризько В.О. ) у справі №5023/10655/11 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" 67330,40 грн. - пені, 6068,59 грн. - 3% річних, 9214,80 грн. - інфляційних та 2102,00 грн. судового збору.

Відповідач ДП Завод ім. В.О. Малишева не погодився з рішенням суду першої інстанції, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 апеляційну скаргу ДП Завод ім. В.О. Малишева на рішення Господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року у справі №5023/10655/11(922/1654/20) залишено без руху з підстав порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з усуненням недоліків апеляційної скарги, наданням доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП Завод ім. В.О. Малишева на рішення Господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року у справі №5023/10655/11(922/1654/20). Позивачу і третій особі встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали. Призначено справу до розгляду на 20 січня 2021 року о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

На виконання вимог ухвали суду 21.12.2020 року позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення господарського суду таким, що прийняте з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства, зазначає, що, на його думку, вирішуючи спір по суті, суд детально дослідив надані сторонами докази, надав їм відповідну оцінку. У зв`язку з чим просив оспорюване рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

У судове засідання з`явились позивач і відповідач.

Третя особа своїм правом на участь у засіданні суду не скористалась, до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, про дату і місце судового розгляду була повідомлена належним чином ухвалою суду від 21.12.2020 і отримана уповноваженим представником АТ Харківобленерго під підпис, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про направлення ухвали суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю третьої особи, за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, вислухавши представників позивача і відповідача, перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області відповідно до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії", у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Тобто, правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається АТ "Харківобленерго", яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку, та на умовах договору про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Пунктом 3.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 312 (далі - Правила), передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Відповідно до п. 3.2.5 Правил, укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Згідно з п. 3.2.9 Правил, за наявності публічних комерційних пропозицій електропостачальник розміщує на веб-сайті та в центрах обслуговування споживачів бланк заяви-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу.

Публічний договір постачання електричної енергії споживачу, комерційні пропозиції та заява-приєднання розміщені на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": www.zbutenergo.kharkov.ua.

Відповідно до п.п. 4.12, 4.13 Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Відповідно до п. 4.3 Правил, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Положенням пункту 9.1.1 Кодексу комерційного обліку передбачено, що обмін даними комерційного обліку електричної енергії між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Державним підприємством "Завод імені В.О. Малишева" було надано підписану заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції № 4/5, а також було підписано договір про постачання електричної енергії споживачу № 0203 від 19.12.2018 (далі - Договір).

Таким чином, розрахунки за поставлену електроенергію зі споживачем позивач проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу показів приладу обліку відповідно до наведених вимог згідно з умовами договору.

Згідно з п. 2.1 Договору , за цим договором Постачальник (ПрАТ "Харківенергозбут") продає електричну енергію Споживачу (ДП "Завод імені В.О.Малишева") для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.

Згідно з умовами вищезазначеної заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, підписаної ДП "Завод імені В.О.Малишева", початок постачання - з 01.01.2019.

Відповідно до п. 5.5 Договору, розрахунковий період за цим Договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за договором Споживача з оператором системи розподілу/передачі.

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Поточний рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно з п. 5.7 Договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Відповідно до п. 5.9 Договору, у разі виникнення у Споживача заборгованості за електричну енергію за цим Договором Споживач повинен звернутися до Постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою Постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) Споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором.

У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному цим Договором.

Пунктом 5.10 Договору передбачено, що Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через Постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього Договору. Споживач може змінити спосіб оплати через діючого Постачальника на оплату напряму оператору системи за послугу з розподілу електричної енергії шляхом вибору відповідної комерційної пропозиції Постачальника. При укладенні цього Договору Постачальник інформує Споживача про можливість оплати послуги з розподілу напряму оператору системи та надає відповідні роз`яснення. Постачальник зобов`язаний при виставленні рахунку за електричну енергію Споживачу окремо вказувати плату за послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору.

Між постачальником (ПрАТ "Харківенергозбут") та споживачем (ДП "Завод імені В.О. Малишева") було підписано комерційні пропозиції № 4/5, № 4/48/1, №4/40/6, що є додатками № 2 до договору про постачання електричної енергії №0203 від 19.12.2018.

Комерційна пропозиція № 4/48/1 (додаток № 2 від 01.07.2019 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 0203 від 19.12.2018) набуває чинності з 01.07.2019 та діє до 31.07.2019.

Положеннями комерційної пропозиції № 4/40/6 (додаток № 2 від 01.08.2019 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 0203 від 19.12.2018) передбачено, що вона набуває чинності з 01.08.2019.

За умовами п. 3 комерційних пропозицій № 4/48/1 та № 4/40/6 розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії здійснюється трьома плановими платежами у формі оплати визначеної на основі відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період у таких співвідношеннях: до 28 числа місяця, який передує розрахунковому місяцю 15% від вартості фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період; до 8 числа розрахункового місяця 15% від вартості фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період; до 18 числа розрахункового місяця 70% від вартості фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію.

Відповідно до п. 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 4 комерційної пропозиції № 4/48/1 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 5 числа включно місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 4 комерційної пропозиції № 4/40/6 рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа включно місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 4 комерційних пропозицій № 4/48/1 та № 4/40/6 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання рахунків Постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Відповідно до п. 5.8 Договору якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Згідно з п. 5 комерційних пропозицій № 4/48/1 та № 4/40/6 звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом оформлення між Споживачем та Постачальником "Акту прийому-передачі електричної енергії", сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду споживача.

Пунктом 7 комерційних пропозицій № 4/48/1 та № 4/40/6 передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Як свідчать матеріали справи, позивач, на виконання умов договору, протягом липня-серпня 2019 року здійснював постачання на користь відповідача електроенергії, про що позивачем були сформовані та направлені наступні рахунки на оплату електричної енергії:

- за липень 2019 року на суму 1447797,94 грн., з урахування переплати в розмірі 62484,43 грн. сума до сплати по рахунку за липень 2019 року склала 1385313,51 грн., рахунок було отримано нарочно представником ДП "Завод ім. В.О. Малишева" 13.08.2019, строк оплати рахунку - по 20.08.2019;

- за серпень 2019 року на суму 1308572,84 грн., рахунок було отримано нарочно представником ДП "Завод ім. В.О. Малишева" 10.09.2019, строк оплати рахунку по 17.09.2019.

Між постачальником - ПрАТ "Харківенергозбут" та споживачем - ДП "Завод імені В.О. Малишева" було підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 19.12.2018 №0203 за липень 2019 року, відповідно до якого в липні 2019 року відповідачем було спожито електричну енергію у кількості 589525 кВт*год на загальну суму 1447797,94 грн.

Також, між постачальником - ПрАТ "Харківенергозбут" та споживачем - ДП "Завод імені В.О. Малишева" було підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 19.12.2018 № 0203 за серпень 2019 року, відповідно до якого в серпні 2019 року відповідачем було спожито електричну енергію у кількості 511385 кВт*год на загальну суму 1308572,84 грн.

Підписавши акти прийому-передачі за липень та серпень 2019 року без зауважень, відповідач погодився із визначеним даними та взяв на себе обов`язки сплатити грошову суму за спожиту електричну енергію у липні та серпні 2019 року.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання за договором у липні та серпні 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача виник зустрічний обов`язок - здійснити у визначений строк своєчасну оплату спожитої електричної енергії.

23.09.2019 платіжними дорученнями №6188 відповідач здійснив оплату в розмірі 299863,43 грн. за електроенергію, спожиту в вересні 2019 року, згідно з договором № 0203 від 19.12.2018.

Платіжними дорученнями № 6245 від 24.09.2019 відповідач відповідно до договору №0203 від 19.12.2018 здійснив оплату в розмірі 900000,00 грн. за електроенергію, спожиту в липні 2019 року.

Згідно з платіжним дорученням № 6355 від 27.09.2019 ДП "Завод імені В.О.Малишева" здійснив оплату в розмірі 415573,92 грн. за електроенергію, спожиту в липні 2019 року, згідно з договором № 0203 від 19.12.2018.

Відповідно до платіжного доручення № 6709 від 10.10.2019 відповідач відповідно до договору № 0203 від 19.12.2018 здійснив оплату в розмірі 1308572,84 грн. за електроенергію, спожиту в серпні 2019 року.

За умовами п. 3 комерційних пропозицій № 4/48/1 та № 4/40/6 у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти перераховані Споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Позивач стверджує і господарським судом перевірено, що відповідачем була сплачена заборгованість наступним чином: платіжними дорученнями № 6188 від 23.09.2019 на суму 171106,20 грн., платіжними дорученнями № 6245 від 24.09.2019 на суму 900000,00 грн. та платіжними дорученнями № 6355 від 27.09.2019 на суму 314207,31 грн. - сплачена заборгованість за липень 2019 року; платіжними дорученнями № 6335 від 27.09.2019 на суму 101366,61 грн. та платіжними дорученнями № 6709 від 10.10.2019 на суму 1207206,23 грн. - сплачена заборгованість за серпень 2019 року.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язань по сплаті за спожиту електричну енергію в липні та серпні 2019 року, що мали місце в процесі виконання умов договору, позивачем було сформовано рахунки № 0203 на оплату пені, 3% річних, індексу інфляції за серпень, вересень та жовтень 2019 року.

Господарський суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного.

Приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

На підставі вказаних норм та п. 7 комерційних пропозицій № 4/48/1, № 4/40/6, у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати спожитої електричної енергії позивачем станом на 01.02.2020 було нараховано пеню, 3 % річних та індекс інфляції на загальну суму 82613,79 грн., з яких: 67330,40 грн. - пеня за серпень, вересень та жовтень 2019 року, 6068,59 грн. - 3% річних за серпень, вересень та жовтень 2019 року, 9214,80 грн. - індекс інфляції за жовтень 2019 року.

В обґрунтуванні своєї правової позиції, яку відповідач виклав у скарзі, він просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПрАТ "Харківенергозбут" до ДП "Завод імені В.О.Малишева" в повному обсязі, відповідач посилався на те, що ним було ініційовано зміну електропостачальника, за результатами тендеру переможцем було обрано ТОВ "Сонячний технопарк Олешки", який 11.06.2019 направив на адресу АТ "Харківобленерго" повідомлення №012 про приєднання підприємства до умов договору про постачання електроенергії.

Також відповідач зазначив, що 12.06.2019 між ним та ТОВ "Сонячний технопарк Олешки" було укладено договір про постачання електричної енергії №406дп, за умовами якого він укладений на 1 календарний рік та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Згідно з комерційною пропозицією на постачання електричної енергії для ДП "Завод імені В.О. Малишева", яка є додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 406дп від 12.06.2019, вона набуває чинності з 01.07.2019 по 31.12.2019.

Відповідач зазначив, що з огляду на вищевикладене, в нього були підстави вважати, що з 01.07.2019 постачання електроенергії здійснюється ТОВ "Сонячний технопарк Олешки", якому й сплатило рахунки за липень та серпень 2019 року.

ДП "Завод імені В.О. Малишева" зазначило, що після отримання у серпні 2019 року рахунків на оплату за липень і серпень 2019 року від ПрАТ "Харківенергозбут" відповідачем у листуванні з ПрАТ "Харківенергозбут", АТ "Харківобленерго" та ТОВ "Сонячний технопарк Олешки" було з`ясовано, що адміністратором комерційного обліку АТ "Харківобленерго" було відмовлено у зміні електропостачальника, і постачання електроенергії фактично здійснювалося ПрАТ "Харківенергозбут".

Відповідач стверджує, що його вина в порушенні строків оплати електричної енергії перед ПрАТ "Харківенергозбут" відсутня, оскільки він не був обізнаний про те, що ТОВ "Сонячний технопарк Олешки" не може виконати умови договору щодо постачання електричної енергії.

Судом було встановлено, що оператор системи розподілу в особі АТ "Харківобленерго" у відповідь на звернення ТОВ "Сонячний технопарк Олешки" від 05.07.2019 щодо зміни електропостачальника для споживача ДП "Завод імені В.О.Малишева" з 01.07.2019, не погодив зміну постачальника, зважаючи на те, що дата початку постачання (01.07.2019) передувала надходженню запиту (05.07.2019), про що АТ "Харківобленерго" 08.07.2019 повідомило ТОВ "Сонячний технопарк Олешки".

Зі змісту рішення господарського суду Харківської області від 17.06.2020 у справі № 5023/10655/11 вбачається, що ТОВ "Сонячний технопарк Олешки" з 08.07.2019 було обізнано про відсутність можливості виконання умов договору, укладеного з ДП "Завод імені В.О. Малишева" щодо постачання електричної енергії на об`єкти ДП "Завод імені В.О. Малишева", розташовані за адресами: м. Харків, вул.Морозова, 13; Харківський район, с. Федорці оператор АТ "Харківобленерго". Однак, всупереч умов договору ТОВ "Сонячний технопарк Олешки" не повідомило про це споживача - ДП "Завод імені В.О. Малишева".

При дослідженні матеріалів даної справи № 5023/10655/11 (922/1654/20) судом встановлено, що після укладання між ДП "Завод імені В.О. Малишева" та ТОВ "Сонячний технопарк Олешки" договору про постачання електричної енергії №406дп від 12.06.2019 між ПрАТ "Харківенергозбут" та ДП "Завод імені В.О. Малишева" підписано комерційну пропозицію № 4/48/1 (додаток № 2 від 01.07.2019 до договору про постачання електричної енергії № 0203 від 19.12.2018), а також комерційну пропозицію № 4/40/6 (додаток № 2 від 01.08.2019 до договору про постачання електричної енергії № 0203 від 19.12.2018).

При цьому, документального підтвердження (належних доказів) того, що зазначені комерційні пропозиції, вказані як додаток № 2 від 01.07.2019 та від 01.08.2019 (до договору про постачання електричної енергії № 0203 від 19.12.2018) були підписані лише в вересні 2019 року, як зазначає ДП "Завод імені В.О.Малишева" у відзиві на позовну заяву та в запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідачем не надано.

Також, визнання заборгованості ДП "Завод імені В.О. Малишева" за спожиту електричну енергію перед позивачем за липень-серпень 2019 року в розмірі 2756370,78 грн. підтверджено листом № 562/84 від 19.09.2019 відповідача, яким ДП "Завод імені В.О. Малишева" просило ПрАТ "Харківенергозбут" здійснити погашення заборгованості у повному обсязі за графіком.

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з заявою про неправильне визначення сформованих рахунків № 0203 на оплату пені, 3% річних, індексу інфляції за серпень та вересень 2019 року (отриманих відповідачем нарочно 08.10.2019 та 29.11.2019 відповідно), а також за жовтень 2019 року (направленого позивачем на адресу відповідача листом з описом вкладення 27.03.2020).

Відповідач не виконав взятих на себе договірних зобов`язань щодо оплати позивачу спожитої електричної енергії за липень та серпень 2019 року, у визначений договором строк в порушення вимог статті 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

Так, відповідно до ст. ст. 230, 231 ЦК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частиною 3 статті 549 ЦК України).

Сторонами погоджено у пункті 7 комерційної пропозиції, у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених пунктом 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки.

Дії відповідача щодо несвоєчасної оплати є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності згідно з пунктом 7 комерційної пропозиції.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені за період з серпня по жовтень 2019 року в розмірі 67330,40 грн., враховуючи п. 7 комерційної пропозиції, п.5.8 Договору та приписи ст. 231 ГК України, суд встановив, що дане нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 6068,59 грн. та інфляційних втрат в розмірі 9214,80 грн, слід зазначити наступне.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 6068,59 грн.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 9214,80 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим стягненню підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 9214,80 грн.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у ст. 2 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. У належному та правильному вирішенні господарського спору провідне місце посідає дослідження доказів, що містять інформацію щодо обставин даного спору.

Стаття 74 ГПК України, розподіляючи обов`язки щодо доказування, встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 4 ст. 74 ГПК закріплює положення, згідно з якими суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у разі, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18 необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Головним обов`язком суду та взагалі суттю судового провадження є встановлення істинних фактичних обставин у справі. У свою чергу учасники по справі здійснюють відповідні процесуальні дії щодо доведення тих чи інших обставин (фактів) шляхом надання доказів, а вже суд їх повинен об`єктивно оцінити.

У статті 79 ГПК зазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, система доказування у господарському процесі, засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами по справі. Посилаючись на ту, чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді сторона повинна доводити такі обставини відповідними належними та допустимими доказами. При чому, ключовим фактором у тому як сторона користується стандартами доказування виступає її зацікавленість у вирішенні господарського спору на свою користь.

Колегія суддів, оцінивши наявні у справі докази, встановила, що відповідач під час розгляду справи не подав належних і допустимих доказів у розумінні положень ГПК України на спростування наданих позивачем доказів і висновків суду першої інстанції.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Харківської області без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч. 1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ДП Завод ім. В.О. Малишева на рішення Господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року у справі №5023/10655/11(922/1654/20) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року у справі №5023/10655/11(922/1654/20) залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.01.2021 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Хачатрян В.С.