УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

27.01.2021Справа № 910/20886/20

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" 04073, місто Київ, ПРОВУЛОК КУРЕНІВСЬКИЙ, будинок 17 ЛІТЕРА Ш

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА КОМУНАЛЬНА КОМПАНІЯ" 04201, місто Київ, ВУЛИЦЯ КОНДРАТЮКА, будинок 1

про стягнення 36 188,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА КОМУНАЛЬНА КОМПАНІЯ" про стягнення 36188,88 грн., а саме 31982,60 грн. основного боргу, 2296,82 грн. пені, 769,58 грн. процентів річних та 139,88 грн. втрат від інфляціїє

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладених між сторонами Договору № 3 від 07.02.2013 року та Договору № 14/05-03/005 про надання послуг з технічного обслуговування обладнання диспетчерських систем від 01.07.2014 року в частині своєчасної оплати наданих послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 року № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.п. 1 та п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (аналогічна позиція викладені в ухвалі Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №905/1057/18, постанові від 13.02.2020 у справі № 910/4557/18).

Суд зазначає, що позовною вимогою майнового характеру є вимога, яка підлягає вартісній оцінці. Крім того, вимога майнового характеру характеризується тим, що впливає на склад майна позивача в сторону збільшення (відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Нормами статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Тобто, звернувшись до суду в грудні 2020 року із позовом з вимогами, що носять майновий характер, позивач мав сплатити з урахуванням змісту та суми заявлених вимог, 2102,00 грн. судового збору.

Відповідно до частини другої статті 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Разом з тим, за змістом положень статті 164 Господарського процесуального кодексу України документом, що підтверджує сплату судового збору є його оригінал, а не будь-яка копія.

Суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду України від 21.05.2018 року у справі № 923/331/16, від 30.08.2018 року у справі № 910/6968/16, від 18.04.2018 року у справі № 925/56/16, від 12.11.2019 року у справі № 910/384/17 та від 25.05.2020 року у справі № 910/1762/20.

Окрім цього відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При цьому згідно з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 25.05.2020 року у справі № 910/1762/20, встановлення підтвердження зарахування судового збору до державного бюджету здійснюється тільки з оригіналу платіжного доручення.

Проте, як встановлено судом згідно наданих матеріалів, до позовної заяви додано засвідчену представником позивача Лелюх Л.П. фотокопію платіжного доручення № 3670 від 22.06.2020 року на суму 2102,00 грн. про сплату судового збору.

Отже, додана до позовної заяви фотокопія платіжного доручення № 3670 від 22.06.2020 року про сплату судового збору не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви.

Також суд зазначає, що вимоги щодо форми та змісту позовної заяви закріплені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України - перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що в порушення приписів ч. 2 ст. 164 ГПК України позивачем не виконано зобов`язання додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та необхідність дослідження яких випливає зі змісту позову, а саме позивачем не надано належним чином засвідчених копій рахунку на оплату № 267 від 29.02.2020 року, № 265 від 29.02.2020 року, актів про готовність до передання послуг згідно п. 5.12 Договору № 3 від 07.02.2013 року,а також належних та допустимих доказів на підтвердження надсилання на адресу відповідача рахунку № 265 від 29.02.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товаристваз обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" без руху.

2. Встановити Товариствуз обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Товариствуз обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належним чином засвідчених копій рахунківа оплату № 267 від 29.02.2020 року, № 265 від 29.02.2020 року, актів про готовність до передання послуг згідно п. 5.12 Договору № 3 від 07.02.2013 року;

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надсилання на адресу відповідача рахунку № 265 від 29.02.2020 року;

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку (оригінал);

Надати суду докази направлення копій вказаних доказів відповідачу.

4. Ухвала набрала законної сили з моменту підписання 27.01.2021 року та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон