ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
21.01.2021 Справа № 905/68/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до Фізичної особи-підприємця Літвінова Артема Сергійовича про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 13 413,96 грн., 3% річних в розмірі 270,07 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 337,20 грн., пені у розмірі 1004,35 грн., а також сплаченого заявником судового збору у розмірі 210, 20 грн.
без виклику сторін, -
12 січня 2021 року до Господарського суду Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до Фізичної особи-підприємця Літвінова Артема Сергійовича про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 13 413,96 грн., 3% річних в розмірі 270,07 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 337,20 грн., пені у розмірі 1004,35 грн., а також сплаченого заявником судового збору у розмірі 210, 20 грн.
Свої вимоги заявник обґрунтовує неналежним виконанням боржником зобов`язань за договором №568 від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 15 025,58 грн.
Розглянувши заяву та подані заявником докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу.
У відповідності до приписів ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як зазначалось вище, заявник у поданій до суду заяві про видачу судового наказу посилається на укладений між сторонами Договір №568 від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Означений договір є публічним договором приєднання, та вважається укладеним сторонами шляхом приєднання споживача до цього договору.
Так, абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Заявник вказує, що означений договір укладений 01.01.2019 внаслідок приєднання споживачем до умов публічного договору, шляхом фактичного споживання електричної енергії. На підтвердження вказаних обставин надано до матеріалів заяви підписані між сторонами акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за січень, лютий, квітень, червень 2019, лютий - березень 2020 та рахунки за спожиту електричну енергію №568 за січень 2019 від 17.01.2019, №568 за лютий 2019 від 19.02.2019, №568 за квітень 2019 від 17.04.2019, №568 за червень 2019 від 19.06.2019, №568 за лютий 2020 від 03.03.2020.
Заявник до матеріалів справи надає копію договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг без номеру та дати з додатком №1, 3 до нього.
При цьому, в якості доказу приєднання боржника до договору, заявник надає рахунки та акти приймання-передавання товарної продукції , які відповідно є додатками до договору №568 від 01.01.2019 року.
Таким чином, встановити зв`язок між актами приймання-передавання, рахунками (оформленими до договору №568 від 01.01.2019) з договором, який наданий заявником до заяви, не э можливим.
При дослідженні матеріалів, наданих в межах наказного провадження, суд застосовує формальний підхід, результатом якого повинно бути зіставлення поданих доказів вимогам ст.ст. 148,150 ГПК України.
За змістом ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Суд зазначає, що схвалення правочину можливе у різних формах. По-перше, якщо особа проявила волевиявлення письмово. По-друге, шляхом конклюдентних дій, які свідчать про прийняття до виконання правочину. Схвалення правочину свідчить про чинність правочину з моменту його укладення і, відповідно, про поширення на неї усіх прав та обов`язків як сторони за правочином з цього моменту, проте таке схвалення не може вважатися письмовою формою правочину.
Вимоги до письмової форми договору викладено в ст.207 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; якщо він підписаний його стороною (сторонами); якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Однак, підписані сторонами акти приймання-передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунки виставлені за спожиту електричну енергію не можна вважати договором, укладеним між сторонами у письмові формі, оскільки суду не надано ніяких письмових доказів, які свідчать про укладання такого договору саме у письмовій формі.
За таких обставин, заявником до матеріалів заяви на надано доказів укладання договору у письмовій формі між ним та боржником, у зв`язку з чим суд зазначає, що вказані вимоги заявника не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження.
Суд зауважує, що у ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
На підтвердження наявності заборгованості боржника за фактично спожиту електричну енергію, заявник надав акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за за січень, лютий, квітень, червень 2019, лютий - березень 2020, а також рахунки за спожиту електричну енергію №568 за січень 2019 від 17.01.2019, №568 за лютий 2019 від 19.02.2019, №568 за квітень 2019 від 17.04.2019, №568 за червень 2019 від 19.06.2019, №568 за лютий 2020 від 03.03.2020, №568 за березень 2020 від 31.03.2020. Проте, судом встановлено, що рахунок №568 за березень 2020 від 31.03.2020 не містить підпису боржника, що виключає впевненість у відсутності спору між учасниками.
За приписами ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки заявником не дотримано вимог ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України в частині підтвердження укладання договору в письмовій формі, видача наказу у розумінні ст.152 ГПК України є неможливою.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити стягувачу , що він має право звернутися до суду з цією вимогою в порядку позовного провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.147, 148, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України,-
Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до Фізичної особи-підприємця Літвінова Артема Сергійовича про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 13 413,96 грн., 3% річних в розмірі 270,07 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 337,20 грн., пені у розмірі 1004,35 грн.
Ухвала набрала чинності з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Е.В. Зекунов