УХВАЛА

м. Київ

21.01.2021Справа № 910/13265/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В. розглянувши заяву Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л» про відвід судді у справі №910/13265/20

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс компані»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Українсько-іспанське товариство з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л»

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07.03.2019 №1

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс компані» (далі - відповідач) про визнання недійсним укладеного між Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» та відповідачем договору відступлення права вимоги від 07.03.2019 №1 в частині відступлення права вимоги за кредитним договором від 26.07.2007 №15-К/ЗРД та іпотечним договором від 26.07.2007 №15-З/ЗРД.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 залучено до участі у справі Українсько-іспанське товариство з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 відкладено розгляд справи на 25.01.2021.

19.01.2021 Українсько-іспанським товариством з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л» через відділ діловодства суду подано заяву про відвід судді Марченко О.В. від розгляду справи №910/13265/20.

Згідно положень частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 за наслідками розгляду заяви Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л» суд визнав заявлений відвід необґрунтованим, у зв`язку з чим матеріали даної справи передано для визначення, у відповідності до статті 32 ГПК України, складу суду для розгляду заяви про відвід судді Марченко О.В.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 20.01.2021, матеріали справи для розгляду заяви про відвід судді, поданої в межах справи №910/13265/20, передано судді Васильченко Т.В.

Відповідно до частини 1 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частинами 7, 8, 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглянувши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Заява Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л» про відвід судді Марченко О.В. від розгляду справи №910/13265/20 обґрунтована тим, що заявнику необгрунтовано відмовлено у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у даній справі до перегляду судових рішень у справі №50/311-б Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду. Так, заявник зазначає, що Верховним Судом у справі №50/311-б будуть зроблені висновки, які мають бути враховані під час розгляду даної справи, однак обмежившись лише констатацією нібито пропуску строку для подання відповідного клопотання суддею Марченко О.В. відмовлено у його задоволенні.

Викладене, на думку заявника, може свідчити про упередженість судді під час розгляду справи №910/13265/20.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

При цьому, стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

При цьому, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про наявність відповідних обставин, не підтверджених належними, достовірними й допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Марченко О.В. у справі №910/13265/20, судом враховано те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, відповідно до частини четвертої статі 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У поданій заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Марченко О.В. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі або того, що вона допустила порушення вимог стандарту безсторонності та неупередженості у своїй процесуальній діяльності.

Аргументи, якими заявник обґрунтовує заяву про відвід судді Марченко О.В. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цим суддею як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л» про відвід судді Марченко О.В., оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не є, в розумінні процесуального закону, підставою для відводу судді.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Індустріалес, С.Л» про відвід судді Марченко О.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 21.01.2021 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (в порядку ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Т.В. Васильченко