ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 січня 2021 року Справа № 903/760/20

Суддя Господарського суду Волинської області Войціховський В.А., при секретарі судового засідання Ессел А.І.,

за відсутності представників сторін та третьої особи, у зв`язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області

заяву Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 01.12.2020р.

по справі

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго"

про стягнення 436 117,38 грн.

встановив: рішенням Господарського суду Волинської області від 01.12.2020р. у справі №903/760/20 (суддя Гарбар І.О.) позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго", про стягнення 436 117,38 грн. було задоволено частково, ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 327 741,70 грн. основного боргу, 4 916,12 грн. інфляційних втрат, 30 301,71 грн. 15% річних, 62 811,89 грн. пені (всього 425 771,42 грн.), а також 3 270,88 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

На виконання рішення суду від 01.12.2020р. у справі №903/760/20 було видано наказ (суддя Гарбар І.О.) від 28.12.2020р. №903/760/20-1.

14 січня 2021 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області за вх. №01-62/4/21 була зареєстрована заява ПАТ "Електротермометрія" від 11.01.2021р. №2/1-19 про розстрочку виконання рішення суду від 01.12.2020р. на 12 місяців шляхом стягнення 35 480,95 грн. не пізніше останнього числа кожного місяця.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021р. розгляд заяви про розстрочку виконання рішення у справі №903/760/20 було призначено судді Войціховському В.А.

Ухвалою суду від 15.01.202р. заяву ПАТ "Електротермометрія" про розстрочку виконання рішення суду від 01.12.2020р. було прийнято до розгляду, призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 21.01.2021р., запропоновано Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в строк до 19.01.2021р. включно, шляхом направлення на електронну адресу (.) надати суду (за наявності) письмові пояснення по суті викладених у заяві обставин, документи в їх обґрунтування, явку представників сторін в судове засідання визнано на розсуд останніх.

Як це підтверджується наявним в матеріалах справи списком розсилки поштової кореспонденції, відповідну ухвалу суду 15 січня 2021 року для відома та виконання було направлено сторонам/учасникам на їх електронні адреси.

У визначений ухвалою суду день та час сторони та третя особа в судове засідання 21.01.2021р. своїх уповноважених представників не направили.

При цьому, судом засвідчується, що 20.01.2021р. на електронну адресу суду від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" надійшли письмові пояснення №44/22-51 від 20.01.2021р., в котрих стягувач заперечив стосовно розстрочення виконання рішення суду.

При цьому посилаючись на положення ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України, ст. 331 ГПК України стягувач засвідчив, що безумовно, господарський суд повинен враховувати можливі наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати негативні наслідки для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018р. №1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено єдиним постачальником "останньої надії" на період з 01 січня 2019 року до 01 січня 2021 року по всій території України.

Поруч з цим, Законом України від 21.07.2020 року № 810-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" було продовжено виконання функції постачальника "останньої надії" до 31 грудня 2021 року без проведення конкурсу. Внесення змін до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018р. №1023-р, щодо продовження терміну виконання функцій постачальника "останньої надії" до 31.12.2021р., було погоджено 02.12.2020р. Кабінетом Міністрів України на засіданні Уряду.

Це означає, що саме на Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" як єдиного постачальника "останньої надії" державою покладені функції для забезпечення суспільних інтересів в процесі функціонування ринку електричної енергії України.

І саме від виконання покладених на ДПЗД "Укрінтеренерго" функцій по забезпеченню електричною енергією критично важливих об`єктів інфраструктури, а саме підприємств, діяльність яких безпосередньо пов`язана з технологічними процесами та/або наданням послуг, що мають велике значення для економіки та промисловості, функціонування суспільства та безпеки населення, виведення з ладу або порушення функціонування яких може справити негативний вплив на стан національної безпеки і оборони України, навколишнього природного середовища, заподіяти майнову шкоду та/або становити загрозу для життя і здоров`я людей, залежить економічна стабільність ринку електричної енергії та нашої держави в цілому.

Однак, не зважаючи на викладене вище, у постачальника "останньої надії" немає жодних преференцій, а свою діяльність він здійснює на правах звичайного електропостачальника.

Значна кількість споживачів послуг постачальника "останньої надії" має заборгованість за поставлену електричну енергію.

Крім того, ДПЗД "Укрінтеренерго" має зобов`язання по сплаті за отриману електричну енергію перед Державним підприємством "Енергоринок" в розмірі 494 782 666,59 грн. та зобов`язання по сплаті коштів до бюджету в розмірі 488 203 781,85 грн. Через критично низький стан розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами, зокрема ПАТ "Електротермометрія", підприємство стягувача знаходиться під загрозою банкрутства, що, в свою чергу, може призвести до негативних наслідків для всіх учасників ринку електричної енергії та несе загрозу стабільності всього ринку електричної енергії.

У зв`язку із невиконанням умов оплати за куповану ДП "Енергоринок" електричну енергію, згідно Порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників універсальних послуг, постачальника "останньої надії" та операторів систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 18.06.2019р. № 1041, з 12.02.2019р. всі кошти отримані від споживачів постачальника "останньої надії" перераховуються в рахунок погашення заборгованості перед Оптовим постачальником електроенергії. Таким чином, з 12.02.2019р. ДПЗД "Укрінтеренерго" не отримує на свій рахунок ніяких коштів від здійснення функцій постачальника "останньої надії".

Поруч з цим, у зв`язку з введенням на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, рівень розрахунків боржників за поставлену ДПЗД "Укрінтеренерго" значно понизився, але ДПЗД "Укрінтеренерго" вживає заходи із покращення рівня розрахунків за куповану електричну енергію. Підприємством направляються повідомлення про припинення постачання електричної енергії претензії та позови про стягнення заборгованості зі споживачів.

У визначений ухвалою суду день та час третя особа в судове засідання 21.01.2021р. свого уповноваженого представника не направила, пояснень/заперечень стосовно заяви боржника про розстрочення виконання рішення суду не надала.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 331 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи і постановляє ухвалу. Поруч з цим, частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Водночас порядок звернення до господарського суду, у тому числі, із заявами після вирішення справи по суті, регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України, у даному випаду ст. 331.

Положеннями ст. 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд також зазначає, що саме заявник клопотання є особою, зацікавленою у своєчасному та правильному вирішенні його заяви, і враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, враховуючи встановлені законом строки розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду, належне повідомлення учасників судового процесу про день та час проведення судового засідання, відсутність клопотань сторін, зокрема, боржника щодо процесу розгляду відповідної заяви та беручи до уваги законодавчий припис про те, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні, суд доходить висновку про можливість та необхідність розгляду та вирішення заяви Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін та третьої особи.

Розглянувши заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду та документи в її обґрунтування, а також подані стягувачем заперечення (пояснення), суд, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про часткову підставність заявленого клопотання.

Викладена позиція суду пов`язана з наступними обставинами:

У поданій заяві про розстрочку виконання рішення, боржник- ПАТ "Електротермометрія" засвідчує, що підставою для розстрочення судового виконання рішення є наявність обставин, які ускладнюють його виконання та роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

Роботу ПАТ "Електротермометрія", як власне, всього бізнесу в Україні, фактично паралізовано у зв`язку із запровадженням карантинних заходів, спричинених пандемією COVID-19, яка є загальновідомим фактом, що не підлягає доказуванню. Впродовж 2020 року суттєво погіршилися економічні та фінансові показники промисловості в цілому, як складової національної економіки, так і фінансові показники діяльності ПАТ "Електротермометрія".

Запровадження карантинних заходів в березні 2020 року, котрі діють на даний час, зумовили та зумовлюють негативні наслідки для товариства у вигляді обмеження замовлень на продукцію, котра виготовляється суб`єктом господарювання, оскільки потенційні покупці, котрими здебільшого виступають будівельні організації, також потерпають від карантину.

Так, як це вбачається з наявних в матеріалах справи документів (долучених при розгляді справи по суті до відзиву на позовну заяву формою №2 Фінансові результати р. 2355, формою №1 Баланс р. 1420), лише за 9 місяців 2020 року ПАТ "Електротермометрія" отримало понад 500,00 тис. грн. збитків, а загальна сума збитків за наростаючим підсумком становить 8355,0 тис. грн.

Згідно долученого до матеріалів справи Звіту з праці за грудень місяць 2020 року, у ПАТ "Електротермометрія" наявна заборгованість перед працівниками підприємства по виплаті заробітної плати в розмірі 5638,8 тис. грн., кількість працівників, яким своєчасно не виплачено заробітну плату, складає 101 чол.

Звернувшись до суду із відповідною заявою боржник зазначає, що не має фінансової можливості одноразово виконати рішення суду. Відтак, сплата заборгованості можлива лише у випадку розстрочення виконання рішення суду. Розстрочення виконання рішення суду надасть можливість безперебійно проводити підприємству господарську діяльність, повернути заборгованість позивачу у повному обсязі та повністю виконати рішення суду.

При цьому зазначає, що стягнення визначеного рішенням суду розміру заборгованості 425 771,42грн. з боржника на користь кредитора частинами не звільняє ПАТ "Електротермометрія" від виконання даного рішення, а лише є достатнім та дієвим засобом стимулювання боржника до належного і своєчасного його виконання.

За вказаних умов боржник просить суд розстрочити виконання рішення суду на 12 календарних місяців рівними частинами по 35 480,96 грн з терміном сплати не пізніше останнього числа кожного місяця.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 1, 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За таких обставин суд констатує, що відповідно до вимог Конституції України, рішення суду у справі №903/760/20, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Водночас, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, а відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні вказаної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання, Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3, 4 статті 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами частини 5 статті 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Аналізуючи наведені норми суд підсумовує, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

При цьому, норми статті 331 ГПК України не містять конкретного переліку обставин для розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку можливість вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення суду суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Таким чином, питання про розстрочення виконання рішення повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін. А тому під час розгляду заяви про розстрочення рішення мають бути досліджені та оцінені доводи та заперечення як боржника, так і стягувача. Важливо також дотримуватися розумного строку розстрочення.

При цьому суд зауважує, що вирішення питання про розстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За наслідками судового засідання судом встановлено наявність складного фінансового та економічного становища ПАТ "Електротермометрія". Однак, з`ясовуючи питання щодо дотримання балансу інтересів сторін в даному випадку суд, серед іншого, вказує, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

При цьому, суд частково погоджується із доводами заявника, що основними причинами такого стану є такі об`єктивні причини, як обмеження замовлень на продукцію, котра виготовляється суб`єктом господарювання, оскільки потенційні покупці, котрими здебільшого виступають будівельні організації, також потерпають від карантину, пандемія COVID-19, яка негативно впливає на економічну активність в Україні, тощо.

Аналізуючи питання ступеню вини відповідача необґрунтовано вказувати, що такий є високим, чи наявний умисел у діях останнього щодо не виконання своїх грошових зобов`язань перед стягувачем.

Також, судом з`ясовано, що ПАТ "Електротермометрія" не має наміру ухилятися від виконання судового рішення, про що свідчить позиція останнього.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги фінансовий стан боржника та ступінь його вини у виникненні спору, фінансовий стан стягувача, інтереси кожної із сторін, в тому числі і матеріальні, загальний строк невиконання судового рішення, який є складовою права на справедливий судовий захист, зокрема, як неналежне виконання обов`язків з оплати за поставлену електроенергію, суд вважає, що наведені заявником у цій справі обставини є такими, що підтверджують ускладненість або і неможливість негайного виконання рішення Господарського суду Волинської області від 01.12.2020р.

Суд також враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява 60858/00).

Отже, враховуючи фінансовий стан сторін, наявність наміру боржника здійснити погашення основного зобов`язання перед стягувачем, приймаючи до уваги наміри боржника щодо здійснення господарської діяльності для забезпечення можливості у подальшому виконати рішення суду у даній справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду на 2 місяці за наступним графіком сплати Публічним акціонерним товариством "Електротермометрія" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" ухваленої до стягнення згідно рішення Господарського суду Волинської області від 01.12.2020р. у справі №903/760/20 загальної суми 425 771,42 грн.: до 28 лютого 2021 року 212 885,71 грн., до 31 березня 2021 року 212 885,71 грн.

Таке розстрочення виконання рішення суду, на думку та переконання суду, не порушить балансу інтересів сторін, а саме: досягнення мети договору та виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Одночасно розстрочення виконання судового рішення надасть змогу відповідачу вжити заходів для забезпечення виконання своїх зобов`язань та вчинити інші дії, необхідні для акумуляції коштів задля уникнення вкрай негативних фінансових наслідків, що можуть призвести до повної зупинки підприємства чи загрози його банкрутства.

Так, суд вказує, що розстрочення виконання даного рішення на два місяці, за графіком обраним судом, не може вважатись настільки надмірною, щоб піднімати питання про порушення пункту першого статті 6 Конвенції, адже така затримка становить менше одного року з моменту ухвалення рішення суду (аналогічної позиції дотримується Європейський суд з прав людини у справі ("Корнілов та інші проти України").

Тобто, принцип "справедливої рівноваги" та "справедливого балансу" у розумінні статті 6 Конвенції при частковому задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду не буде порушено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 06.09.2019 у справі № 905/1885/18.

При цьому суд засвідчує, що враховуючи дату ухвалення рішення суду у даній справі (01.12.2020р.) та положення ч. 5 ст. 331 ГПК України, у суду наявне право розстрочити зазначене рішення не більше як на 10 місяців (з моменту даного судового засідання та постановлення ухвали), а саме до 01.12.2021 року.

Водночас, задовольняючи заяву про розстрочення виконання рішення на два місяці, суд враховує і ту обставину, що з моменту винесення судом рішення (01.12.2020р.) до моменту розгляду судом заяви боржника (21.01.2021р.) минуло 52 дні, однак, рішення суду в цей час добровільно боржником не виконувалось, як і не вживалось останнім будь-яких заходів, спрямованих на погодження із стягувачем мирової угоди на стадії виконання рішення суду, розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду.

При цьому, приймаючи до уваги середньо-статистичні показники тривалості виконавчого провадження з виконання рішень суду, суд вважає, що розстрочення виконання судового рішення на два місяці рівними платежами сприятиме дотриманню справедливого балансу між інтересами сторін, який, зокрема, полягає у можливості боржника виконати свої зобов`язання перед стягувачем без ризику банкрутства (обумовленого рядом обмежень у здійсненні господарської діяльності під час дії карантину, а відтак і зменшенням (відсутністю) доходів). Натомість розстрочення рішення суду надасть можливість стягувачу у нетривалий проміжок часу одержати виконання від боржника рішення суду без ускладнень, які можуть виникнути у разі погіршення фінансового становища відповідача, яке, в свою чергу, може призвести до його банкрутства.

Таким чином, заява Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" підлягає частковому задоволенню в частині розстрочення виконання судового рішення на два місяці.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 18, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 01.12.2020р. у справі №903/760/20 задовольнити частково.

2. Виконання рішення Господарського суду Волинської області від 01.12.2020р. у справі №903/760/20 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" (вул. Ковельська, 40, місто Луцьк, 43001, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, місто Київ, 04080, ) 327 741,70 грн. основного боргу, 4 916,12 грн. інфляційних втрат, 30 301,71 грн. 15% річних, 62 811,89 грн. пені, а всього 425 771,42 грн., розстрочити рівними частинами на два місяці із встановленням для Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" наступних строків проведення розрахунків із Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго":

до 28 лютого 2021 року на суму 212 885,71 грн.;

до 31 березня 2021 року на суму 212 885,71 грн.

3. У задоволенні решти вимог за заявою Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" відмовити.

4. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, тобто з 21 січня 2021 року.

5. Ухвала господарського суду у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення до примусового виконання органами Державної виконавчої служби України (приватними виконавцями) до 21 січня 2024 року.

6. Стягувачем за даною ухвалою є Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, місто Київ, 04080, ).

7. Боржником за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство "Електротермометрія" (вул. Ковельська, 40, місто Луцьк, 43001, ).

Відповідно до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст.ст. 255, 331 ГПК України ухвала про розстрочення виконання судового рішення підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 21.01.2021р.

Суддя В. А. Войціховський