ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 справа № 914/3152/20

м.Львів

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів,

до відповідача: Дочірнього підприємства «СОРЕНСЕН і ХААР» Датської компанії «КОНСЕПТ ПАРТНЕРС», м. Львів,

про стягнення 20333,22 грн. заборгованості.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Жуган І.О. - представник

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Дочірнього підприємства «СОРЕНСЕН і ХААР» Датської компанії «КОНСЕПТ ПАРТНЕРС» про стягнення заборгованості у розмірі 20 333,22грн. по договору оренди нерухомого державного майна від 17.02.2016 №18.

Ухвалою суду від 21.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 20.01.2021.

Представник позивача в судове засідання 20.01.2021 явку представника забезпечив, позов підтримав повністю.

Відповідач явки представника в судове засідання 20.01.2021 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою відповідача, яка зазначена позивачем у позовній заяві та яка відповідає відомостям про місцезнаходження відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 30.12.2020, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення із відомостей на офіційному сайті АТ «Укрпошта» (штрих-кодовий ідентифікатор №954).

Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Позиція позивача:

Позивач з підстав невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати орендної плати, що виникло на підставі укладеного 17.02.2016р. між сторонами договору оренди нерухомого державного майна №18, просить суд стягнути з відповідача на його користь основну суму боргу, що становить 20333,22грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

Обставини справи.

17.02.2016 Регіональним фондом державного майна по Львівській області, правонаступником якого є Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, (орендодавець) та Дочірнім підприємством «СОРЕНСЕН і ХААР» Датської компанії «КОНСЕПТ ПАРТНЕРС» (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна № 18, за змістом п.п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме державне майно загальною площею 1838,99 кв.м, а саме: нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 1180,99 кв.м на першому і другому поверхах збірного відділення та виробничу площадку біля збірного відділення загальною площею 657,07 кв.м, за адресою: м.Львів, вул. Шевченка, 134, що перебуває на балансі ДП МОУ «Львівський завод збірних конструкцій».

Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30.11.2015 і становить за незалежною оцінкою 4022104,00 грн. без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою розміщення складу (п.1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

На виконання умов укладеного правочину 17.02.2016 за актом приймання-передачі державного нерухомого майна №18 відповідачем прийнято у строкове, платне користування вказані в п.1.1 договору вбудовані нежитлові приміщення.

Сторони у пунктах 3.1 - 3.3 договору погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2015 року 50628,23 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди - лютий 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди грудень 2015 року на індекс інфляції за січень і лютий 2016 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п.3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні:

- 70% до державного бюджету на рахунок, визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, а саме: одержувач коштів Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача 38008294, банк одержувача - ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, № рахунку 2002 (код 22080300);

- 30% на рахунок балансоутримувача.

Згідно п. 5.3 договору орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 17.02.2016 по 15.02.2019 включно (п.10.1 договору).

У пункті 10.7 договору сторони погодили, що чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства орендаря; ліквідації орендаря юридичної особи.

22.01.2020 за актом приймання передавання нерухомого майна орендарем повернуто орендоване майно балансоутримувачу, відповідно договір оренди вважається припиненим 22.01.2020.

Згідно п.10.10 договору майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та балансоутримувачем акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта прийому-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Відповідно до розрахунку заборгованості з орендної плати, заборгованість підприємства станом на 02.12.2020 року складає 20333,22 грн. заборгованість з орендної плати за листопад 2019-січень 2020 (22 дні).

Докази оплати існуючої заборгованості станом на момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні, вимоги позивача не спростовані.

Оцінка суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди нерухомого державного майна №18 від 17.02.2016р.

Відповідно до п.10.1. Договору, цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 17.02.2016р. по 15.02.2019р. включно.

У пункті 10.4. Договору сторонами погоджено можливість продовження строку дії Договору, зокрема, у випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб.

Суд зазначає, що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, ч.2 ст.291 ГК України вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і впродовж місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Аналогічну правову позицію щодо пролонгації договору оренди викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.06.2020р. у справі №904/7826/17, від 09.07.2019р. у справі №906/745/18, від 28.05.2019р. у справі №911/2980/17, від 04.09.2018р. у справі №925/1223/17).

При цьому суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено форми заперечення орендодавця проти продовження строку договору оренди, отже розглядаючи відповідні спори суди мають надавати оцінку доводам і доказам, наданим учасниками для обґрунтування вимог та заперечень щодо застосування наведеної норми. Визначальним у даному випадку є волевиявлення сторін, спрямоване на припинення договору оренди. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постанові Верховного Суду від 03.07.2018р. у справі №906/496/17 та від 12.03.2019р. у справі №911/536/18, від 23.04.2019р. у справі №916/251/18.

Окрім того, суд зазначає, що відсутність в Договорі положень щодо автоматичної пролонгації Договору за умови відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору чи зміну його умов не виключає пролонгації договору в силу закону, так як приписи статті 764 ЦК України є імперативними і не суперечать закріпленому у статтях 6, 627 ЦК України принципу свободи договору. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2019р. у справі №910/6590/18.

З підстав наведеного судом встановлено, що Договір продовжив свою дію (пролонгований) на тих самих умовах і на той же строк, на який його було укладено в порядку статті 764 ЦК України на 2 роки 364 дні, а саме з 16.02.2019, у зв`язку із відсутністю заперечень сторін щодо його припинення протягом одного місяця після закінчення строку дії договору.

Відповідно до ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог п.2.1 та п.7.1 договору орендодавець передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 1838,99 кв.м, а саме: нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 1180,99 кв.м на першому і другому поверхах збірного відділення га виробничу площадку біля збірного відділення загальною площею 657,07 кв.м за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 134, що перебуває на балансі ДП МОУ «Львівський завод збірних конструкцій», що підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 17.02.2016 та повернув його 22.01.2020, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі орендованого майна від 22.01.2020.

Стаття 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (чинного на момент укладення договору) визначає орендну плату та її індексацію істотною умовою договору оренди.

Як передбачено у ч.1 ст.19 вказаного Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно ч.1 та ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст. 286 ГК України).

За умовами п.5.3 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями п.3.1 та п.3.7 договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 і перераховується орендарем не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

За статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обов`язок сплати орендних платежів у орендаря наставав щомісяця 15 числа місяця, наступного за звітним.

Позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості по орендній платі до державного бюджету, згідно з яким у відповідача за період листопад 2019 року - січень 2020 (22 дні) обліковується заборгованість з орендної плати в розмірі 20333,22 грн.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо вчасної сплати орендної плати, а відтак позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 20333,22 грн. підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 1041 від 02.10.2020 на суму 2'102,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин, оскільки судом встановлено порушення відповідачем умов договору щодо виконання грошових зобов`язань (докази поважності причин такого порушення відповідач не подав), то саме неправомірні дії відповідача призвели до виникнення спору. Тому суд вбачає за можливе застосувати ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при розподілі судових витрат і судовий збір у розмірі 2'102,00 грн. покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-80, 123, 129, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «СОРЕНСЕН і ХААР» Датської компанії «КОНСЕПТ ПАРТНЕРС» (79039, м. Львів, вул. Шевченка, 134; ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79007, м.Львів, вул.Січових Стрільців, 3; , одержувач коштів: ГУК у Львів, обл./м. Львів/22080300, , банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, рахунок № НОМЕР_1 ) 20333,22 грн основного боргу.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «СОРЕНСЕН і ХААР» Датської компанії «КОНСЕПТ ПАРТНЕРС» (79039, м. Львів, вул. Шевченка, 134; ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3; , рахунок UА0157855, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) 2'102,00 грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписано 25.01.2021.

Суддя С.Б. Кітаєва