РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2021Справа № 910/15152/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного підприємства "Коломийський хлібокомбінат" (78203, Івано-Франківська область, м.Коломия, вул.Горбаша, 7, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (01042, м.Київ, пров. Новопечерський, б. 19/3, корпус 2, каб. 33, )

про стягнення 188 213,69 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Коломийський хлібокомбінат" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 188 213,69 грн боргу - заборгованості за поставлений товар по договору поставки № 031218-08/1г від 03.12.2018.

Також у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 18 900,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.10.2020 позов залишив без руху, надав строк для усунення недоліків позову у визначений спосіб.

20.10.2020 позивач подав заяву про усунення недоліків позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.11.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 30.11.2020 позивач отримав 07.12.2020, відповідач - 07.12.2020.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін не подав.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 між ТОВ «Гіппо» (покупець за договором, відповідач) та ПП «Коломийський хлібокомбінат» (постачальник за договором, позивач) був укладений договір поставки № 031218-08/1г, за умовами якого постачальник зобов`язався передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець - прийняти його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

За змістом пунктів 1.2, 1.3 договору, поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору.

Згідно з пунктом 4.3 договору визначено, що передання товару постачальником і його приймання покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної й тільки у відповідності із замовленням покупця.

Відповідно до 5.4 договору узгоджено, що оплата за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт, встановлений пунктом 5.5 останнього, здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні, у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 24 календарні днів з дати поставки товару.

Датою поставки товару вважається дата, зазначена представником покупця у видатковій накладній на поставку вказаного товару в момент його отримання (п.5.4.1 договору).

Умовами п.5.5 договору передбачено, що заборгованість покупця за поставлений постачальником товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язань по договору та складає суму (ліміт заборгованості) в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. у т.ч. ПДВ. Вказаний ліміт заборгованості повинен бути погашений (оплачений) у випадку розірвання або закінчення терміну дії даного договору після підписання сторонами акту звірки.

Відповідно до п.9.1 договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін письмово не заявить про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

У позовній заяві позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у травні 2020 між ним - ПП «Коломийський хлібокомбінат» та ТОВ «Гіппо» шляхом електронного надсилання було складено Акт звірки спільних розрахунків за травень 2020, відповідно до якого сторонами узгоджено, що розмір боргу відповідача станом на 31.05.2020 за поставлений товар становить 177 165,55 грн, в подальшому враховуючи вартість поставленого товару у червні 2020 на суму 122 900,72 грн та у липні 2020 на суму 113 538,34 грн, та водночас повернення товару на суми 120115,30 грн та 9423,50 грн, а також 116341,49 грн та 87579,56 грн часткових оплат, 31,07 грн розбіжностей, за розрахунком позивача заборгованість відповідача склала 188 213,90 грн.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу обумовлений товар, про що сторонами без зауважень підписано видаткові накладні, копії яких додані до позову, всього на загальну суму 122 900,72 грн за період з 01.06.2020 по 30.06.2020, та на загальну суму 113 538,34 грн за період з 01.07.2020 по 31.07.2020.

За накладними повернення постачальнику, копії яких додані до позову, та які датовані періодом з 01.06.2020 по 30.06.2020 та з 01.07.2020 по 31.07.2020 відповідачем повернено товар, вартість якого врахована при розрахунку спірної суми боргу у даній справі, у розмірі 12 015,30 грн та 9423,50 грн відповідно.

Згідно реєстру банківських документів, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару у червні-липні 2020 виконав частково, здійснивши перерахуванні коштів у сумі 116 341,49 грн за поставлений у червні 2020 товар та у сумі 87579,56 грн за поставлений товар у липні 2020.

Таким чином, враховуючи вартість поставленого товару у червні та липні 2020, повернення товару у вказаний період та часткових оплат, заборгованість відповідача по договору поставки № 031218-08/1г від 03.12.2018 за вказаний період, яка підтверджена належними засобами доказування, склала 11 079,21 грн.

За відсутності доказів оплати та з огляду на те, що строк оплати вказаних сум є таким, що настав, вимоги позивача щодо стягнення 11 079,21 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення решти суми заборгованості судом не задовольняються, виходячи з наступних підстав.

В обґрунтування вимог про наявність невиконаного зобов`язання відповідача з оплати 188 213,69 грн, позивач посилається на наявність боргу станом на 31.05.2020 у сумі 177 165,55 грн, та станом на 31.07.2020 у сумі 188 213,69 грн (розбіжність 31,07 грн), на підтвердження чого надає Акти звірки взаєморозрахунків за травень 2020 та за липень 2020.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18).

Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Водночас, жодних первинних документів на підтвердження наявності заборгованості у сумі 177165,55 грн, про яку стверджує позивач, суду не надано.

Акт звірки взаєморозрахунків за травень 2020 на суму 177165,55 грн заборгованості сторонами не підписаний та не містить реквізитів договору поставки № 031218-08/1г від 03.12.2018.

Пояснення позивача про електронне листування не приймається судом, оскільки за відсутності цифрових електронних підписів вказаний акт не є належним доказом у справі відповідно до ст.81 ГПК України, у т.ч. судом враховано, що умовами п.7.1.6 договору не передбачено підписання сторонами Актів звірки шляхом електронного листування.

Підписаний сторонами Акт звірки взаєморозрахунків за липень 2020 на суму 188 213,69 грн також не містить реквізитів договору поставки № 031218-08/1г від 03.12.2018, та не включає період розрахунків за травень-червень 2020.

Інших доказів суду на підтвердження наявності заборгованості відповідача у сумі вартості поставленого товару у травні 2020, суду не надано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач письмового відзиву, контрозрахунку заявлених вимог, суду не надав.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені Приватним підприємством "Коломийський хлібокомбінат" вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково у сумі 11 079,21 грн основного боргу. В решті позову належить відмовити у зв`язку із недоведеністю підстав.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 18 900,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2020 року між ФОП Оліградським М.В. та ПП "Коломийський хлібокомбінат" було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 2020/12, відповідно до Акту приймання-передачі від 24.09.2020 адвокатом Оліградським М.В. по договору № 2020/12 від 12.08.2020 надано професійну правничу допомогу по здійсненню захисту, представництва, інших видів правничої допомоги за договором № 2020/12 у господарській справі за позовом ПП "Коломийський хлібокомбінат" до ТОВ"ГІППО" про стягнення заборгованості, а саме проведення попереднього аналізу у справі, розрахунків заборгованості та складання позовної заяви, всього вартістю послуг 18 900,00 грн.

На підтвердження оплати вказаних послуг до позову долучено копію платіжного доручення № 1172 від 24.09.2020 на суму 18 900,00 грн, повноваження адвоката підтверджені копією ордеру серія ІФ № 046549 від 12.08.2020.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги часткове задоволення пред`явлених ПП "Коломийський хлібокомбінат" позовних вимог, а також зважаючи на відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у зв`язку, зокрема, з їх неспіврозмірністю, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1113,21 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 248-252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м.Київ, провулок Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, кабінет 33, ) на користь Приватного підприємства "Коломийський хлібокомбінат" (78203, Івано-Франківська область, м.Коломия, вул.Горбаша, 7, ) 11079 (одинадцять тисяч сімдесят дев`ять) грн. 21 коп боргу, 166 (сто шістдесят шість) грн. 19 коп витрат по сплаті судового збору, 1113 (одну тисячу сто тринадцять) грн. 21 коп витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак