РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021Справа № 910/15514/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотра" м. Одеси

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про відшкодування збитків, ціна позову 92839,49 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотра" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 10 березня 2020 р. між ним і відповідачем було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-38919014/2020-001, згідно з яким відповідач зобов`язався організовувати та здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажні вагони для перевезення, інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг, а він - оплачувати надані послуги.

Відповідач (перевізник) у липні 2020 року здійснював за замовленням позивача (вантажовідправник) перевезення залізничних вагонів №№ 95155859, 95164489, 95218566 із зерновими (пшеницею) загальною вагою 203400 кг зі станції відправлення Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської залізниці, вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДССК".

По прибутті на станцію призначення при розкритті вагонів і проведенні переважування була встановлена недостача зернових вагою 14400 кг, що перевищує норму природних втрат (0,5% від маси вантажу).

Відповідач передав вантажоодержувачу меншу кількість вантажу, ніж це встановлено договором та залізничними накладними №№ 42169136, 42196022.

На підставі ст. 133 Статуту залізниць України Товариство з обмеженою відповідальністю "ДССК" передало йому право на пред`явлення позову до відповідача, що підтверджується переуступним підписом на вищевказаних залізничних накладних.

Враховуючи наведене, позивач виходячи з вартості 1 т вантажу 6500 грн. з ПДВ, просив на підставі ч. 2 ст. 924 ЦК України, ст. 224 ГК України задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 86989,49 грн. збитків у розмірі вартості втраченого вантажу, а також понесені по справі судові витрати, у.ч. 5850 грн. понесених ним по справі витрат пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи щодо встановлення кількості вантажу шляхом зважування та стану спірних вагонів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, недоведеність факту заподіяння позивачу збитків у заявленому розмірі.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Судом встановлено, що 10 березня 2020 р. між позивачем і відповідачем було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-38919014/2020-001, згідно з яким відповідач зобов`язався організовувати та здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажні вагони для перевезення, інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг, а позивач - оплачувати надані послуги.

У липні 2020 року відповідач за замовленням позивача (вантажовідправник) здійснював перевезення зернових (пшениця) у залізничних вагонах №№ 95155859 масою 68550 кг, 95164489 - 67600 кг, 95218566 - 67250 кг зі станції відправлення Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської залізниці, вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДССК".

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними №№ 42169136, 42196022, згідно з якими вантаж був прийнятий до перевезення відповідачем.

Маса вантажу на час відправлення визначена за допомогою власного вагового комплексу відповідача відповідно 30 та 31 липня 2020 р. та відповідала заявленій позивачем у залізничних накладних.

Відповідно до п. 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони.

З матеріалів справи слідує, що відповідач прийняв переданий вантаж до перевезення у спірних вагонах без будь-яких зауважень до їх технічного стану.

Після прибуття вагонів на вказану станцію одержувач здійснив первинне переваження вказаних вище вагонів на брутто (у завантаженому стані) на власних вагонних вагах та виявив різницю із вагою відправника в сторону зменшення (недостача вантажу), зокрема, у вагонах №№ 95155859 вагою 950 кг, 95164489 - 6550 кг, 95218566 - 6900 кг, а загалом 14400 кг, що перевищує норму природних втрат (0,5% від маси вантажу).

Згідно п. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до графи 20 залізничної накладних №№ 42169136, 42196022 вантаж пшениця перевозився відповідачем насипом.

Керуючись п.п. 52, 129 Статуту одержувач заявив вимогу до начальника станції призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської області № 0308/20 від 3 серпня 2020 р. про проведення комісійної перевірки вантажу у вагонах №№ 95155859, 95164489, 95218566 та складення комерційного акта.

Відповідач склав комерційний акт щодо вагона № 95155859, згідно якого вантаж у цьому вагоні було виявлено на 950 кг менше ніж зазначено у накладній. Також при розкритті завантажувальних люків було виявлено: між 3-м та 4-м люками мається поглиблення 2,5м х 0,4м х 1,5м.

Листом № 427/М від 4 серпня 2020 р. залізниця відмовила вантажоодержувачу у проведенні комісійної перевірки вантажу у вагонах №№ 95164489, 95218566, комерційні акти щодо цих вагонів складені не були.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи актом та листом.

У зв`язку з відмовою залізницею у комісійній перевірці вантажу та керуючись п. 16 Правил видачі вантажів, на ім`я начальника станції призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської області було подано скаргу № 218 від 5 серпня 2020 р., відповідь на яку одержано не було.

Для визначення кількості вантажу у вищевказаних вагонах вантажоодержувачем було доручено Торгово-промисловій палаті Миколаївської області проведення експертизи.

Згідно висновку експерта № 120/0699/1 від 6 серпня 2020 р. при зважуванні і огляді двох залізничних вагонів №№ 95164489, 95218566 завантажених зерном пшениці, загальна фактична маса нетто складає 121400 кг, що на 13450 кг менше проти даних, вказаних у залізничній накладній. Щільність закриття розвантажувальних бункерів не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

При зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів встановлено:

-у вагоні № 95164489 на середньому розвантажувальному бункері з протилежної сторони від штурвалів, в місці прилягання кришки до корпусу бункера виявлений зазор, в якому затиснута трава та зерна пшениці, а також здир металевого шару від механічної взаємодії;

- у вагоні № 95218566 на середньому розвантажувальному бункері зі сторони штурвалів вагону, в місці прилягання кришки до корпусу бункера виявлено затиснуте зерно пшениці.

Також в цих вагонах між другим та третім завантажувальними люками виявлено конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) візуально близько таких розмірів: довжиною до 5 м по ширині до 2,5 м та завглибшки до 1,2 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік середніх розвантажувальних бункерів з наявністю трави та затиснутих зерен пшениці.

Указаний висновок експертизи містить докладний опис проведеного дослідження, обґрунтовані та чіткі висновки з поставлених запитань, тому суд приймає цей висновок як належний доказ у справі.

Відповідно до абз. 3 п. 32 Статуту відправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Згідно п.п. 110, 113, 114, 115 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Підпунктом б) п. 130 Статуту визначено, що у випадку недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач має право на пред`явлення до залізниці претензій або позовів за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Встановлені актом експертизи та комерційним актом обставини свідчать про пошкодження спірних вагонів №№ 95155859, 95164489, 95218566 під час їх перевезення залізницею. Це свідчить про протиправне втручання до цих вагонів сторонніх осіб під час його перевезення відповідачем, що призвело до недостачі 14400 кг вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідку Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотра" про кількість та вартість вантажу № 189 від 5 серпня 2020 р., яка в силу положень ст.ст. 114, 115 Статуту є належним та допустимим доказом визначення вартості вантажу, оскільки указані положення не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу. Тому доводи відповідача з приводу недоведеності позивачем вартості втраченого вантажу є необґрунтованими.

Виходячи з вартості 1 т пшениці 6500 грн. з ПДВ вартість втраченого вантажу складає загалом 86989,49 грн. (3947,12+42664,37+40378).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 130, ст. 133 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

На підставі вищевказаних положень Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю "ДССК" (вантажоодержувач) передало позивачу право пред`явлення позову за недостачу вантажу у вищевказаних залізничних вагонів.

Це підтверджується поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, переуступним підписом вантажоодержувача на залізничних накладних №№ 42169136, 42196022.

Згідно вимог ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, така поведінка відповідача є винною, то він зобов`язаний відшкодувати заподіяні позивачу збитки.

Доказів відшкодування відповідачем на користь позивача заявлених до стягнення збитків суду не надано.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 623, 924 ЦК України, ст.ст. 224, 314 ГК України підлягає стягненню 86989,49 грн. збитків.

Доводи відповідача про недоведеність факту заподіяння позивачу збитків у заявленому розмірі необґрунтовані, оскільки суперечать зібраним доказам та встановленим судом обставинам.

Посилання на відсутність вини у заподіянні позивачеві збитків суперечать встановленому законодавством обов`язку перевізника забезпечувати схоронність прийнятого до перевезення вантажу.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 2. ч. 3. ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи щодо встановлення кількості вантажу шляхом зважування та стану спірних вагонів, позивач надав рахунок на оплату № 120-0699 від 6 серпня 2020 р., платіжне доручення № 7682 від 10 серпня 2020 р., акт приймання-передачі наданих послуг № 120-0699 від 10 серпня 2020 р.

Враховуючи, що пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, необхідної для розгляду даної справи належними і допустимими доказами підтверджені позивачем, з урахуванням того, що здійснення операції з переваження вантажу було необхідним для встановлення обсягу нестачі вантажу, витрати по оплаті експертизи підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 5850 грн.

Оскільки позов задоволено, решту понесених по справі судових витрат стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотра" м. Одеси задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотра" (65058, м. Одеса, проспект Шевченка, 12/2, нежиле приміщення 213, код 38919014) 86989,49 грн. збитків, 5850 грн. витрат по оплаті експертизи, 2012 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар