ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2021 р. Справа№ 911/2783/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 13.01.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області

на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2020

у справі № 911/2783/20 (суддя: Кошик А.Ю.)

за заявою Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України про забезпечення позову

у справі № 911/2783/20

за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області

про визнання незаконним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст заяви

До Господарського суду Київської області звернулось Державне підприємство «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області прo визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 21.12.2019 року № 10-10233/15-19-сг.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2020 року відкрито провадження у справі № 911/2783/20 за правилами загального позовного провадження.

Одночасно з позовом, Державним підприємством «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України подано заяву б/н від 23.09.2020 року про забезпечення позову.

В обґрунтування підстав забезпечення позову заявник (позивач) посилається на протиправність дій відповідача з передачі спірних земельних ділянок третій особі, чим заперечується наявність у позивача права постійного користування такими земельними ділянками та створено ситуацію невизначеності правового статусу відповідних земельних ділянок, за якої існує ризик, що третя особа може вчиняти дії по розпорядженню земельними ділянками і такі земельні ділянки можуть бути перереєстровані на інших осіб, що є підставою для забезпечення позову.

1.2 короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Київської області про забезпечення позову від 24.09.2020 у справі №911/2783/20 заяву Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України б/н від 23.09.2020 року про забезпечення позову у справі № 911/2783/20 задоволено. Ухвалено вжити заходи забезпечення позову у справі № 911/2783/20, а саме:

- накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га);

- заборонити Озернянській сільській раді вчиняти будь-які дії, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га);

- заборонити органам, які здійснюють державну реєстрацію прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га).

Ухвала мотивована тим, що наданими заявником поясненнями та доказами обґрунтовано, що без вжиття вказаних заходів забезпечення позову відповідач та інші особи матимуть можливість в подальшому здійснювати розпорядження спірним майном, змінювати його правовий статус, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів, що значно ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

В той же час, даний захід забезпечення жодним чином не порушує інтересів відповідача та інших осіб, в той же час дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача.

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною ухвалою про забезпечення позову, Озернянська сільська рада Білоцерківського району Київської області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області про забезпечення позову від 24.09.2020 у справі №911/2783/20 та відмовити Державному підприємству «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2020 для розгляду справи №911/2783/20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя: Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 відкрито апеляційне провадження у даній справі № 911/2783/20; розгляд справи призначено на 28.10.2020.

28.10.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 відкладено розгляд справи №911/2783/20 на 11.11.2020.

11.11.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючої судді Тарасенко К.В. на лікарняному.

Ухвалою від 23.11.2020 розгляд справи призначено на 09.12.2020.

08.12.2020 від апелянта надійшло клопотання про долучення витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження доводів апеляційної скарги. В клопотанні апелянт вказав, що тільки 07.12.2020 він отримав відповідні витяги, а тому не міг подати їх разом з апеляційною скаргою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 оголошено перерву у розгляді справи до 22.12.2020.

22.12.2020 до канцелярії суду надійшла заява про відкладення розгляду справи від представника Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України.

Ухвалою від 22.12.2020 розгляд справи відкладено на 13.01.2021

12.01.2020 від позивача на електронну пошту суду, а 13.01.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник апелянта (третьої особи у судове засідання з`явився та надав пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, є невмотивованою, обставини які суд визнав встановленими є недоведеними, а крім того, оскаржувана ухвала порушує права та охоронювані законом інтереси апелянта.

Апелянт зазначає, що суд ухвалюючи рішення про наявність підстав для забезпечення позову не пересвідчився, що у позивача наявне право постійного користування щодо яких здійснено забезпечення, натомість про наявність судових рішень які спростовують доводи заяви про забезпечення позову позивачу було достовірно відомо, оскільки він приймав участь у розгляді вказаних справ.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники процесу своїм правом на надання відзиву не скористались.

2.4. інші процесуальні дії у справі

У судовому засіданні 13.01.2021 було розглянуто клопотання позивача та відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу

У відповідності до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку, зокрема, першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Колегія суддів враховує, що розгляд справи за клопотанням позивача відкладався вже неодноразово, при цьому, ні позивач, ні відповідач не надали доказів наявності підстав, на які вони посилаються у своїх клопотаннях, а тому, колегія суддів не визнає поважними причини неявки позивача та відповідача у судове засідання, та відмовляє у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 13.01.2021 представник третьої особи (апелянта) надав пояснення по суті спору, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи відмову у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача та відповідача.

Мотивувальна частина:

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

До Господарського суду Київської області подано позовну заяву Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 21.12.2019 року № 10-10233/15-19-сг.

Одночасно з позовом, Державним підприємством «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України подано заяву б/н від 23.09.2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею: 714,6820 га), :09:010:0002 (площею: 236,4848 га); заборони Озернянській сільській раді вчиняти будь-які дії щодо предмета спору; заборони органам, які здійснюють державну реєстрацію прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га).

В обґрунтування підстав забезпечення позову заявник (позивач) посилається на протиправність дій відповідача з передачі спірних земельних ділянок третій особі, чим заперечується наявність у позивача права постійного користування такими земельними ділянками та створено ситуацію невизначеності правового статусу відповідних земельних ділянок, за якої існує ризик, що третя особа може вчиняти дії по розпорядженню земельними ділянками і такі земельні ділянки можуть бути перереєстровані на інших осіб.

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин, а також доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

В обґрунтування необхідності здійснення забезпечення позову позивачем у заяві зазначено про належність йому права постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами №:10:005:0008 (площею 714,6820 га), №:09:010:0002 (площею 236,4848 га).

Відповідно до норм ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. Зокрема, судом не встановлено наявність у Позивача права постійного користування на земельні ділянки, щодо яких здійснено забезпечення.

Наводячи мотиви задоволення заяви про забезпечення позову, Господарський суд Київської області погодився з твердженням заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить його ефективний захист, а для відновлення прав і свобод та інтересів заявника необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також судом взято до уваги, що земельні ділянки, які перебувають у державній власності, можуть бути передані третім особам, і у випадку державної реєстрації речових прав на вказані земельні ділянки за третіми особами це значно може ускладнити виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог позивача.

В той же час, рішенням Господарського суду Київської області від 18.04.2019 року у справі № 910/14002/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019, визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №002628 від 28.01.2005 року, виданий Білоцерківською райдержадміністрацією Ради народних депутатів на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 22.01.2003 № 29 Дослідному господарству ім. 9 січня Інституту цукрових буряків УААН.

При цьому позивач в заяві про забезпечення позову не зазначив про існування судових рішень у справі № 910/14002/18, якими визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002628 від 28.01.2005 на підставі якого раніше позивач користувався вказаними земельними ділянками.

Згідно із статтями 125 та 126 Земельного кодексу України, право постійного користування земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки регулюються Розділом V Закону.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України (у редакції до 01 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

б) свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, підтвердженням права постійного користування є державна реєстрація права постійного користування відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а до 01 січня 2013 року - державний акт.

Для підтвердження державної реєстрації права постійного користування позивачем було надано розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 22 січня 2003 року №29 про затвердження технічної документації щодо складання державного акта на право постійного користування землею дослідному господарству ім. 9 січня інституту цукрових буряків УААН, що не може бути документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація речових прав.

Пунктом 10 статті 28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними.

Тобто, правовстановлюючими документами на право користування землею до 2009 року були Державні акти встановленого зразка, які, відповідно до пункту 10 статті 28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», є дійсними.

Станом на дату звернення позивача із Заявою про забезпечення позову та на дату винесення оскаржуваної ухвали, рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2019 року у справі №910/14002/18 набуло законної сили, яким, зокрема, визнано за Озернянською сільською радою право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, село Озерна, вул. Перковського, 9а, орієнтовний розмір 0,54 га під обслуговування будівель закладів освіти; визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002628 від 28.01.2005, виданий Білоцерківською райдержадміністрацією Ради народних депутатів на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 22.01.2003 № 29 Дослідному господарству ім. 9 Січня Інституту цукрових буряків УААН; стягнуто з відповідачів за первісним позовом по 1174,67 судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Крім того, в постанові Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 у справі №910/14002/18 встановлено, що оскільки право постійного користування землею, посвідчене державним актом, є похідним від відповідного рішення органу державної влади про передачу земельної ділянки у користування, яке приймається на підставі землевпорядної документації, яка, в даному випадку, була розроблена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема п. п. 1.16 - 1.18 наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999, ст. 17 ЗК України, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку, що Дослідне господарство ім. 9 Січня Інституту цукрових буряків УААН», а отже і ДП «ДГ «Озерна» не набули законних прав щодо користування спірною земельною ділянкою, що знаходиться під будівлею дитячого садка «Ромашка», правовласником якого є Озернянська сільська рада, що є самостійною та достатньою підставою для задоволення первісного позову в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції приймаючи оспорювану ухвалу не дослідив належним чином рішення у справі №910/14002/18, які набрали законної сили та передчасно дійшов висновків, щодо наявності підстав для забезпечення позову з заявлених позивачем підстав.

При цьому судом зазначено, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову жодним чином не порушує інтересів відповідача та інших осіб, в той же час дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача, однак вказаним рішенням обмежено права власника земельної ділянки (апелянта у справі) розпоряджатись належним йому майном.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доводам клопотання про забезпечення позову та обставинам встановленим при розгляді справи №910/14002/18, на яку суд посилається в оскаржуваній ухвалі, що призвело до безпідставного задоволення клопотання про забезпечення позову.

4.2 посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з нормами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, серед іншого, позов забезпечується: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; встановленням обв`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому оцінка факту істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення повинна здійснюватись не тільки за критерієм пов`язаності і співмірності заходів забезпечення позову з заявленими вимогами, а також виходячи з фактичних обставин, які можуть свідчити про неправомірність поведінки відповідача та порушення прав позивача.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що матеріалами справи не містять належним та допустимих доказів наявності підстав для забезпечення позову, а також, що оспорюваним рішенням порушуються права третьої особи, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд неповно дослідив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про можливість задоволення заяви про забезпечення заяви про забезпечення позову.

Ухвала Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі № 911/2783/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі № 911/2783/20 підлягає задоволенню.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. У зв`язку з скасуванням ухвали місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі № 911/2783/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі № 911/2783/20 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України б/н від 23.09.2020 про забезпечення позову у справі № 911/2783/20 відмовити повністю.

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 24.09.2020 у справі № 911/2783/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 20.01.2020.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна