ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа № 927/577/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Мартюк А.І.

Андрієнка В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги в режимі відеоконференції Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 (повний текст складено 13.08.2020)

у справі №927/577/20 (суддя Ноувен М.П..)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс"

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес"

про стягнення 496736,80 грн.

за участю секретаря судового засідання Руденко Н.С.

в судовому засіданні взяли участь представники:

- Позивача Сніцаренко А.А., адвокат,

- відповідача Ковтун (Бахаєва) М.О., адвокат,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" (надалі позивач/ТОВ «Гроу Сідс») до Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" (надалі відповідач/ПСП «Прогрес»/ скаржник) про стягнення 496736,80 грн. заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" 10496,88 грн. пені, 87929,63 грн. 30% річних, 48968,42 грн. інфляційних, 25487,00 грн. штрафу, 7451,06 грн. судового збору. В решті вимог про стягнення 94471,87 грн. пені, 229383,00 грн. штрафу відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду. В обґрунтування підстав апеляційної скарги скаржник посилається на те, що під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, він подавав клопотання про зменшення заявлених до стягнення з нього пені та штрафу до 1%, в той час як суд зменшив лише на 90%. В таких діях суду скаржник вбачає порушення статті 233 ГК України.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 у справі №927/577/20 залишено без руху; запропоновано ПСП "Прогрес" протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду: доказів наявності повноважень у Ковтун М.О. на підписання апеляційної скарги станом на 05.11.2020; заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 у справі №927/577/20 з відповідним обґрунтуванням та наявними доказами отримання оскаржуваного рішення саме 22.10.2020.

15.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заява на виконання ухвали від 25.11.2020 з ордером серії ЧН №100822 від 05.11.2020 та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 у справі №927/577/20 з довідкою Сновської міської ради від 11.12.2020, яка підтверджує отримання поштового відправлення (конверту) від Господарського суду Чернігівської області заступником головного бухгалтера ПСП "Прогрес" Кожановською М.М. 22.10.2020.

Відповідно до ч. 3 статті 262 ГПК України питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 260 цього Кодексу.

Головуючий суддя у справі №927/577/20 Попікова О.В., яка є суддею-доповідачем, з 14.12.2020 по 28.12.2020 перебувала у відпустці.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2020 №09.1-08/5664/20 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/577/20 у зв`язку з перебуванням суддів Корсака В.А. та Владимиренко С.В., які не є головуючими суддями (суддями-доповідачами), у відпустках.

Згідно із витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Мартюк А.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2020 справу призначено до розгляду на 25.01.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 задоволено клопотання ТОВ "Гроу Сідс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 у справі №927/577/20 відбудеться в режимі відеоконференції 25.01.2021 о 13 год. 50 хв.

Присутній у судовому засіданні 25.01.2021 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник позивача, в свою чергу, заперечував проти її задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

18.12.2017 між позивачем та відповідачем укладений договір №18/12 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу який визначає умови купівлі-продажу товару (насіння) на умовах відстрочення платежу (надалі договір 1).

Відповідно до п. 2.1. договору 1 асортимент товару, його кількість, ціна визначається у додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних).

Згідно з п. 5.5. договору 1 оплата товару проводиться наступним чином: - 79 200,00 оплачується покупцем в строк до 22.12.2017; - 158 400,00 оплачується покупцем в строк до 15.02.2018; - 554 400,00 оплачується покупцем в строк до 10.10.2018.

Пунктом 8.2. договору 1 сторони погодили, що за прострочення виконання зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період прострочення), від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Сторони відповідно до статті 259 ЦК України домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить 5 років з моменту підписання даного договору. Відповідно до п. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним договором здійснюється протягом 5 років з моменту підписання договору (п.8.3).

У випадку порушення умов оплати вартості товару покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п.8.4).

Згідно з п. 8.6. договору 1 у разі невиконання або неналежного виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, покупець відповідно до п.2 статті 625 ЦК України, сплачує на користь продавця 30% річних від простроченої суми основної заборгованості.

Відповідно до додатку №1 до договору 1 сторони визначили найменування товару - гібрид соняшника Сумо у кількості 150 одиниць, на суму 418500,00 грн, термін поставки - за узгодженням сторін, - гібрид соняшника НС Х 6054 (Душко) у кількості 150 одиниць на суму 373500,00 грн, термін поставки - за узгодженням сторін.

24.07.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір №24/07-2 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу який визначає умови купівлі-продажу товару (насіння) на умовах відстрочення платежу (надалі договір 2).

Сторонами у договорі 2 було погоджено, що:

- асортимент товару, його кількість, ціна визначається у додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною та /або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних) (п.2.1);

- оплата товару проводиться наступним чином: 615600,00 грн оплачується покупцем в строк до 01.10.2018 (п.5.5);

- за прострочення виконання зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період прострочення), від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки (п.8.2).

- сторони відповідно до статті 259 ЦК України домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить 5 років з моменту підписання даного договору. Відповідно до п.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним договором здійснюється протягом 5 років з моменту підписання договору (п.8.3);

- покупець у випадку порушення умов оплати вартості товару сплачує на користь продавця штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п.8.4);

- у разі невиконання або неналежного виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, покупець відповідно до п.2 статті 625 ЦК України, сплачує на користь продавця 30% річних від простроченої суми основної заборгованості (8.6).

Додатком №1 до договору 2 сторонами визначено найменування товару - Амістар Екстра у кількості 600 літрів, на суму 615600,00 грн, термін поставки - за узгодженням сторін.

Відповідно до видаткової накладної №72 від 02.04.2018 позивачем поставлено товар на загальну суму 511050,00 грн, видаткової накладної №7 від 06.07.2018 - на загальну суму 268500,00 грн, видаткової накладної №41 від 22.8.2018 - на загальну суму 615600,00 грн.

Всього по договору 1 позивачем було поставлено товар на загальну суму 779 550 грн, по договору 2 - 615600,00 грн.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач виставляв наступні рахунки: № 233 від 18.12.2017 на суму 792000,00 грн та №44 від 24.07.2018 на суму 615600,00 грн.

Із наявних в матеріалах банківських виписок вбачається, що відповідач здійснював оплату отриманого товару, таким чином: відповідно до банківської виписки за 20.12.2018 платіжним дорученням № 830 від 20.12.2018 сплатив 79200,00 грн.; відповідно до банківської виписки за 06.04.2018 платіжним дорученням №6 від 06.04.2018 - 200000,00 грн.; - відповідно до банківської виписки за 28.12.2018 платіжним дорученням №787 від 28.12.2018 - 800000,00 грн., - відповідно до банківської виписки за 18.01.2019 платіжним дорученням №826 від 18.01.2019 - 370764,32 грн.

Листом №13/02-1 від 13.02.2020 позивач повідомив відповідача, що оплату від 18.01.2019 згідно з платіжним дорученням №826 на суму 370764,32 грн. з призначенням платежу "Оплата за насіння та добриво зг. рах. №60 від 27.07.2018, №233 від 18.07.2017" ТОВ "Гроу СІДС" зарахувало 315950,00 грн. в оплату по рахунку №44 від 24.07.2018 за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №24/07-2 від 24.07.2018 та 54 814,32 грн. по рахунку №60 від 27.07.2018 за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №27/07-4 від 27.07.2018.

Як стверджує позивач, та не заперечується відповідачем, останнім оплата вартості отриманого товару за договором 1 та договором 2 здійснювалась з порушенням строків оплати, встановлених у договорах 1 та 2, що й стало підставою джля звернення позивача із даним позовом до відповідача, в якому позивача просить стягнути з відповідача: по договору 1 (з урахуванням строків оплати, встановлених договором та здійснених оплат): 45601,15 грн. пені, 38456,63 грн 30% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання за період 16.02.2018 по 27.12.2018, 13150,00 грн. штрафу, 21500,17 грн. інфляційних за березень 2018 року та за період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року; по договору 2 (з урахуванням строків оплати, встановлених договором та здійснених оплат): 59367,60 грн. пені, 49473,00 грн. 30% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 02.10.2018 по 17.01.2019, 123120,00 грн. штрафу, 27468,25 грн. інфляційних за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції відповідач подав заяву, в якій просив зменшити розмір штрафу та пені, заявлених до стягнення з нього, до 1%.

Місцевий господарський суд, за результатами розгляду даної справи та вказаної заяви відповідача, задовольнив останню частково, та зменшив розмір штрафу та пені, які позивач просив стягнути з відповідача, на 90%, а саме: стягнув 10496,88 грн. пені та 25487,00 грн. штрафу; в іншій частині позовних вимог, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення 30% річних (87 929,63 грн.), інфляційних втрат (48968,42 грн.), суд погодився із їх розмірами і задовольнив вказані вимоги.

Як вказувалося вище, відповідач в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду лише щодо часткового задоволення його заяви про зменшення розміру штрафу та пені, а саме - зменшення штрафу та пені не до 1% від заявлених до стягнення сум, а до 10% (судом зменшено на 90%).

Відповідно до ч. 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій як неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 статті 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Відповідно до статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

Колегія суддів, дослідивши наведені в клопотанні відповідача про зменшення розміру пені доводи, а також врахувавши наступні обставини та факти, а саме: - ступінь виконання відповідачем грошових зобов`язань (систематичне погашення заборгованості), - майновий стан сторін, - відсутність доказів погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності або ж понесених позивачем збитків в результаті прострочення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором, - відсутність в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання, - стягнення пені та штрафу не є основним доходом позивача і не може впливати на його господарську діяльність, - пеня та штраф є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України та штрафу в розмірі 30% відповідно до пунктів 8.6. договорів 1 та 2; - необхідність реального виконання судового рішення, погоджується із висновком місцевого господарського суду про правомірність зменшення судом першої інстанції заявлених до стягнення з відповідача пені та штрафу на 90 %, а не на 99% як просив відповідач. При цьому, колегія суддів зазначає, що погоджуючись із таким висновком місцевого суду, виходить із того, що місцевий господарський суд не порушив принципу збалансованості інтересів сторін, та скориставшись наданим йому правом, а не обов`язком, пішов назустріч відповідачу, зменшивши заявлені до стягнення з нього пеню та штраф на 90%, а не на 99% як просив відповідач.

В даних діях суду колегія суддів не вбачає якихось порушень норм матеріального чи процесуального права, про які стверджує скаржник в апеляційній скарзі, і вважає за необхідне наголосити на тому, що зменшення штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом, яким суд може скористатися або ж не скористатися.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття даної постанови.

Згідно з п. 1) ч. 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення місцевого господарського суду у цій справі.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 180, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 у справі №927/577/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2020 у справі №927/577/20 залишити без змін.

3. Справу №927/577/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.01.2021.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді А.І. Мартюк

В.В.Андрієнко