ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2021 р. Справа №914/2128/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Судді-доповідача Дубник О.П.

Суддів Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фенікс Авто-Люкс б/н від 19.10.2020 (вх.№ 01-05/2944/20 від 21.10.2020),

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 (повний текст ухвали складено 05.10.2020, суддя Сухович Ю.О.) про передачу справи за підсудністю,

у справі № 914/2128/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фенікс Авто-Люкс, с.Романівка, Городоцький район, Львівська область

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства Національна суспільна телерадіокомпанія Україна, м.Київ

до відповідача-2: Філії Публічного акціонерного товариства Національна суспільна телерадіокомпанія Україна Львівська регіональна Дирекція, м.Львів

про стягнення 1 170 360,00 грн.

1. Розгляд справи

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст. ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Судове засідання не проводилось. Учасники провадження не викликались.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді доповідача) Дубник О.П., суддів Гриців В.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до оголошення офіційного веб-сайту Західного апеляційного господарського суду, 25.09.2020 судом тимчасово припинено відправку поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю достатнього фінансування.

Ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження від 02.12.2020 апелянту надіслано на електронну адресу, яку апелянтом зазначено в апеляційній скарзі, а відповідачам ухвалу суду від 02.12.2020 надіслано поштою.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з електронної пошти, ухвалу суду від 02.12.2020 на електронну адресу апелянта доставлено 08.12.2020, а з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідачами отримано ухвалу суду від 02.12.2020, відтак у суду достатньо підстав вважати, що позивач та відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи.

Відповідно до наказу голови суду від 17.12.2020 №06-03/139, головуючий суддя Дубник О.П. перебувала у відпустці з 04.01.2021 по 06.01.2021 включно.

Крім того, відповідно до наказу голови суду №06-03/149 від 29.12.2020, суддя член колегії Гриців В.М. перебувала у відпустці з 06.01.2021 по 15.01.2021 включно.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

3. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» 19.08.2020 звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» та до відповідача-2: Філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція» про стягнення 1 170 360,00 грн понесених витрат на капітальний ремонт орендованих нежитлових приміщень за адресою: м.Львів, вул.Кривоноса, 9.

В обґрунтування вимог позовної заяви, позивач зазначає, що 22.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» укладено договір оренди нерухомого майна №339-7/4, терміном до 21.09.2021.

В подальшому в результаті обстеження нерухомого майна комісією складено висновок про те, що дані приміщення є аварійними, та знаходяться у занедбаному стані, не відповідають санітарним та технічним вимогам. Приміщення не придатне для використання та потребує капітального ремонту.

А тому, відповідно до договору підряду №18/12-19ЦК-Ф, укладеного між Підприємством об`єднання громадян «Центр Комплекс» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» (замовник), власними силами, засобами та матеріалами виконано капітальний ремонт нежитлових приміщень на вул. Кривоноса, 9 у м. Львові. Вартість виконаних будівельно-ремонтних робіт по об`єкту становить 1 170 360,00 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2020, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

В червні 2020 Публічному акціонерному товариству «Національна суспільна телерадіокомпанія України» було направлено вимогу щодо відшкодування витрат на капітальний ремонт орендованих нежитлових приміщень по вул. Кривоноса, 9 у м. Львові на суму 1 170 360,00 грн, однак станом на дату звернення до суду з позовною заявою відповіді не отримано.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначене на 30.09.20.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 дану справу передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зробив висновки, що Філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція» (відповідач-2) не є юридичною особою та не має самостійної господарської процесуальної дієздатності, відтак не може бути стороною у господарському процесі.

Натомість у спірних правовідносинах статус юридичної особи має відповідач-1 - Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна», відтак вказаний позов повинен бути поданий згідно вимог ч.1 ст.27 ГПК України до господарського суду за місцезнаходженням відповідача-1.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 про передачу справи №914/2128/20 за підсудністю до Господарського суду м. Києва та направити справу до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт стверджує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що відшкодування втрат на капітальний ремонт орендованих нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 9, стосується нерухомого майна, до якого застосовується правила виключної підсудності згідно вимог ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Апелянт наголошує, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

На думку апелянта, в порушення вимог процесуального законодавства судом першої інстанції невірно було зазначено, що філія не може бути стороною у господарському процесі, а також не надано оцінку вимогам частини 3 статті 30 ГПК України щодо виключної підсудності, оскільки з позовної вимоги вбачається, що воно стосується витрат, понесених позивачем при здійсненні капітального ремонту орендованих нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 9.

Апелянт вважає, що враховуючи те, що філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція» наділена правом здійснювати повноваження сторони від імені ПАТ «НСТУ», інформація викладена в оскаржуваній ухвалі від 30.09.2020, що філія не може бути стороною у господарському процесі, не відповідає положенню процесуального закону.

А отже, на переконання апелянта, спір за місцезнаходженням відокремленого підрозділу, зокрема філії юридичної особи може розглядатись господарським судом в межах діяльності якого знаходиться цей підрозділ, за умови якого цьому підрозділу надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи.

5.2. Відповідач-1 ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» подало відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 у цій справі - без змін, оскільки судом першої інстанції ухвалу прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права та обґрунтовано передано справу до Господарського суду м. Києва.

Відповідач-1 вважає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані приписи ч. 3 ст. 30 ГПК України, як про це стверджує апелянт, оскільки правила виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, і цей перелік категорій справ розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідач-1 зазначає, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ГПК України.

Відповідач-1 наголошує, що позивач заявив одну вимогу про стягнення 1 170 360 грн витрат на капітальний ремонт орендованих приміщень. Позивач у даній справі визначив двох відповідачів: АТ «НСТУ» та Філію АТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція».

Відповідач-1 стверджує, що філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією, однак, не мають статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Таким чином, відповідач вважає, що Філія АТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція», яка не є юридичною особою, не може вважатись самостійною стороною у господарському процесі, а тому позовні вимоги до Філії не підлягають розгляду судами України, отже Філія не може бути самостійним відповідачем чи співвідповідачем у справі.

А тому, на переконання відповідача, фактичним єдиним відповідачем у справі є АТ «НСТУ», незважаючи на те, що позивачем визначено відповідачем безпосередньо АТ «НСТУ» та Філію АТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція», а тому дана справа не підсудна Господарському суду Львівської області та має бути передана до Господарського суду м. Києва.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини першої статті 27 ГПК України.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

22.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс», укладено договір оренди нерухомого майна №339-7/4 (а.с.14-23, т.1).

22.10.2018 між філією Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Львівська регіональна дирекція», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс», укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг №505 терміном до 21.09.2021 (а.с.41-47, т.1).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс», 19.08.2020 звернувся з позовом до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» та до відповідача-2: Філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція» про стягнення 1 170 360,00 грн понесених витрат на капітальний ремонт орендованих нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 9 (а.с.7-13, т.1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, , (запис 2) місцезнаходженням Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» (відповідач-1) є: 04119, м. Київ, вул. Мельникова, будинок 42 (а.с.5-14, т.2).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, , (запис 2), відокремленими підрозділами юридичної особи є, зокрема, Філія (інший відокремлений підрозділ) Філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція», код ЄДРПОУ ВП:40020216.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, , (запис 2) місцезнаходженням відокремленого підрозділу Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція» (відповідач-2) є: 79008, Львівська область, м.Львів, вул.Високий Замок, буд.4. Крім того, у вищенаведеному витязі зазначені відомості щодо юридичної особи (запис 2): Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» (ідентифікаційний код: 23152907) (а.с.15-20, т.2).

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п. 8 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про передачу справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, які наведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частин 3 та 5 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності. Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом.

За змістом ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 2 ст. 44 ГПК України встановлено, що процесуальною дієздатністю (здатністю особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді) наділені фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно з ч.1 статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статті 64 ГК України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Судова колегія зауважує, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Слід звернути увагу, що за правилами встановленими процесуальним законодавством, в якості відповідача може виступати юридична особа.

Судовою колегією встановлено, що позивачем в якості відповідачів визначено Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» та Філію Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна дирекція».

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (, запис 2) відображено інформацію про філію Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна дирекція», яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Високий Замок, 4. В той же час, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (, запис 2), філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна дирекція» не наділена статусом юридичної особи.

Виходячи з наведених законодавчих положень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна дирекція» не наділена статусом юридичної особи, а справу № 914/2128/20 слід передати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, за місцем знаходження юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна».

Щодо посилання апелянта на застосування до спірних правовідносин правил виключної підсудності відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З апеляційної скарги ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» вбачається, що апелянт вважає, що до правовідносин у справі №914/2128/20, зокрема, мають застосовуватися правила виключної підсудності, оскільки виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо так і опосередковано. А спір може стосуватися як правового режиму майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Однак такі твердження апелянта колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів вважає, що до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення коштів або заборгованості, які виникли внаслідок виконання договору оренди або користування об`єктом оренди.

Подібна за змістом правова позиція щодо застосування ч.ч. 1, 2 ст. 27, ч. 1 ст. 29, ч. 3 ст.30 ГПК України викладена в у постанові Верховного Суду від 03 червня 2019 року у справі № 903/432/18.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку, що правила виключної підсудності (ч. 3 ст. 30 ГПК України) не поширюються на позови, що виникають із зобов`язань щодо стягнення коштів за наслідком виконання договору оренди. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Як було зазначено вище, предметом спору у даній справі є стягнення 1 170 360,00 грн понесених витрат на капітальний ремонт орендованих нежитлових приміщень.

Таким чином, встановивши, що відповідач (юридична особа) Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна», (запис 2), відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване за адресою: 04119, м. Київ, вул. Мельникова, 42, Господарський суд Львівської області дійшов правомірного висновку про те, що даний спір згідно ст. 27 ГПК України підсудний Господарському суду м. Києва.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

8. Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 102 грн.

Керуючись ч. 13 ст. 8, ст.ст.129, 252, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 у цій справі без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

4. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя О.П. Дубник

Судді В.М.Гриців

Г.Г.Якімець