ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа № 910/6513/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Горбунової М.Є.

за участю представників сторін:

від позивача: Куценко М.О.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Кірсік С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління справами Апарату Верховної Ради України

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 (повне судове рішення складене 21.10.2020) (суддя Паламар П.І.)

у справі № 910/6513/20 Господарського суду міста Києва

за позовом Управління справами Апарату Верховної Ради України

до: 1. Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" (відповідач-1);

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-Телеком" (відповідач-2)

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Управління справами Апарату Верховної Ради України (далі - Управління справами, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" (далі - ДП "ДБК Управління справами", відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-Телеком" (далі - ТОВ "СВ-Телеком", відповідач-2) про визнання недійсним договору підряду № 9-248 на виконання монтажних робіт від 15.09.2016.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір укладено відповідачем-1 із відповідачем-2 без проведення процедури закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", а також без погодження із позивачем як уповноваженим органом управління відповідача-1, тобто без необхідного обсягу цивільної дієздатності, що відповідно до положень ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою для визнання судом вказаного договору недійсним.

3. При цьому позивач зазначає, що про укладення оспорюваного договору йому стало відомо лише у березні 2020 року з надісланих на його адресу листів відповідача-1 від 25.03.2020 № 91-03/20 та № 92-03/20.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/6513/20 (суддя Паламар П.І.) у позові Управління справами відмовлено.

5. Стосовно частини позову, обґрунтованої недодержанням вимог законодавства про публічні закупівлі, суд дійшов висновку, що позивач, не будучи стороною спірного правочину, не набув законного інтересу у відносинах публічних закупівель і не вправі ставити в суді питання про недійсність правочину з підстав недодержання процедури закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон № 922-VIII).

6. У частині позову, обґрунтованого укладенням оспорюваного договору відповідачем-1 без необхідного обсягу цивільної дієздатності суд першої інстанції відмовив з підстав спливу позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

7. Не погодившись із вказаним рішенням, Управління справами звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/6513/20 як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Управління справами у повному обсязі.

8. Позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково встановив дату, з якої Управління справами дізналося про порушення своїх прав, що призвело до неправильного застосування позовної давності у цій справі. Зокрема, підписання представником позивача 11.01.2017 та 12.01.2017 актів робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених робіт за договором від 15.09.2016 № 9-248 не може свідчити про обізнаність позивача стосовно порушення відповідачем-1 процедури укладання цього договору. Натомість позивач надав суду докази (а саме, листи від 25.03.2020 № 91-03/20 та № 92-03/20), які підтверджують іншу дату, з якої Управлінню справами стало відомо про порушення його прав, водночас місцевий господарський суд не надав жодної оцінки цим доказам в оскаржуваному рішенні, чим порушив ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 2, ч. 5 ст. 236, ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

9. Як зазначає скаржник, Управлінням справами було заявлено одну позовну вимогу - про визнання недійсним договору підряду на виконання монтажних робіт від 15.09.2016 № 9-248. Підставою недійсності договору позивачем визначено ст.ст. 203, 215 ЦК України, а також порушення вимог Закону № 922-VIII та Закону України "Про управління об`єктами державної власності" (далі - Закон № 185-V). Водночас суд першої інстанції з частини підстав позову вважав, що у позивача відсутні порушені права та інтереси у спірних правовідносинах, а з іншої частини - визнав наявність порушених прав і застосував позовну давність. Такі дії місцевого господарського суду позивач вважає неправомірними, оскільки відповідно до сталої судової практики відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності не відповідає вимогам закону.

10. Управління справами наголошує, що воно є уповноваженим органом управління стосовно відповідача-1 і замовником за договором від 10.06.2016 № 91. Укладенням оспорюваного договору відповідач-1 порушив приписи п. 8 власного Статуту (щодо необхідності погодження з позивачем правочинів на суму, що перевищує 725 000,00 грн), положення п. 5.4.2 договору від 10.06.2016 № 91 (щодо погодження із замовником залучення субпідрядників), норми ст. 732 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і Закону № 922-VIII. Все зазначене порушує права та законні інтереси позивача, при цьому право позивача на звернення до суду із відповідним позовом прямо передбачене ч. 5 ст. 732 ГК України.

11. Як вказує скаржник, відповідач-1 визнав позов у повному обсязі, що відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України може бути підставою для задоволення позову. Водночас суд в оскаржуваному рішенні не надав правової оцінки цьому факту.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

12. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 апеляційну скаргу Управління справами у справі № 910/6513/20 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління справами на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/6513/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 08.12.2020; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 02.12.2020.

14. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 розгляд апеляційної скарги Управління справами відкладено на 19.01.2021.

Позиції учасників справи.

15. У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Північного апеляційного господарського суду 04.12.2020, відповідач-2 проти апеляційної скарги заперечує і просить суд її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

16. Відповідач-2 зазначає, що він надав суду належні і допустимі докази на підтвердження того, що позивач знав про укладення оспорюваного договору з січня 2017 року та погодив його виконання.

17. Також відповідач-2 звертає увагу, що позивач не оспорював процедуру проведення державних закупівель у визначений законом спосіб.

18. 19.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява ДП "ДБК Управління справами" про визнання апеляційної скарги Управління справами обґрунтованою у повному обсязі (надіслана на адресу суду поштою 16.01.2021).

19. Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

20. З огляду на викладене, заява ДП "ДБК Управління справами" про визнання апеляційної скарги Управління справами обґрунтованою у справі № 910/6513/20 залишається судом без розгляду відповідно до приписів ч. 2 ст. 118 ГПК України як така, що подана після закінчення строку, встановленого в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 23.11.2020 (до 02.12.2020).

Явка представників учасників справи. Клопотання учасників справи.

21. У судове засідання 19.01.2021 з`явились представники позивача та відповідача-2.

22. Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився.

23. 18.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ДП "ДБК Управління справами" про відкладення розгляду справи № 910/6513/20 у зв`язку з неможливістю відповідача-1 забезпечити участь свого представника у судовому засіданні 19.01.2021 у зв`язку з перебуванням Калініченка Б.І. (начальника юридичного відділу ДП "ДБК Управління справами") у відпустці та підозрою у нього на захворювання COVID-19.

24. Розглянувши клопотання ДП "ДБК Управління справами" (відповідача-1) про відкладення розгляду справи, заслухавши представників позивача та відповідача-2, присутніх у судовому засіданні, враховуючи, що розгляд апеляційної скарги вже відкладався за клопотанням відповідача-1, явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, з огляду на строки розгляду апеляційної скарги, встановлені ст. 273 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відхилення клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи.

25. Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та просив суд її задовольнити.

26. Представник відповідача-2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.

27. Як встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, 10.06.2016 між Управлінням справами і ДП "ДБК Управління справами" був укладений договір № 91, за умовами якого відповідач-1 (підрядник) зобов`язався виконати роботи з капітального ремонту адміністративного будинку Верховної ради України по вул. Великій Житомирській, 11 у Шевченківському районі м. Києва для переселення двох комітетів Верховної Ради України загальною вартістю 19 494 122,26 грн., а позивач (замовник) - прийняти та оплатити такі роботи (п.п. 1.1-1.2 та 2.1). Оплата за виконані роботи здійснюється замовником за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України за КЕКВ 3132 КПКВ 0111010 (п. 3.4). Підрядник має право залучати до виконання робіт інших осіб (субпідрядників) за погодженням із замовником, залишаючись відповідальним перед замовником за результати їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (п. 5.4.2).

28. Відповідно до п. 4.1 договору № 91 від 10.06.2016 в редакції додаткової угоди № 1 від 12.08.2016 визначені цим договором роботи повинні бути виконані на пізніше 15.12.2016.

29. У свою чергу, 15.09.2016 між відповідачами у справі був укладений договір підряду № 9-248 на виконання монтажних робіт, згідно з яким відповідач-2 (підрядник) за завданням відповідача-1 (замовника) зобов`язався на свій ризик, власними силами виконати капітальний ремонт аварійних приміщень адміністративного будинку Верховної Ради України по вул. Великій Житомирській, 11 у Шевченківському районі м. Києва загальною вартістю 9 834 956,90 грн (п.п. 1.1, 2.1).

30. Позивач вказує, що згідно з положеннями ГК України, статуту ДП "ДБК Управління справами" та договору № 91 від 10.06.2016 залучення субпідрядника до виконання робіт з капітального ремонту адміністративного будинку Верховної Ради України по вул. Великій Житомирській, 11 та, відповідно, укладення відповідачем-1 з відповідачем-2 договору підряду № 9-248 на виконання монтажних робіт від 15.09.2016 потребувало погодження із Управлінням справами. При цьому, зазначає, що конкретної форми такого погодження законом не визначено. Як правило, процедура погодження укладення правочинів, на підставі яких ДП "ДБК Управління справами" бере на себе значні господарські зобов`язання, полягає у направленні відповідного запиту, складеного в довільній формі, та отриманні відповіді (погодження/затвердження) від Управління справами. Водночас оспорюваний правочин наведену процедуру не проходив.

31. Також позивач стверджує, що дізнався про існування оспорюваного договору з листів відповідача-1 від 25.03.2020 № 91-03/20 та № 92-03/20, які були зареєстровані в Апараті Верховної Ради України 26.03.2020.

32. Відповідач-1 заявлений позов визнав у повному обсязі.

33. Відповідач-2 долучив до матеріалів справи засвідчені копії актів робочої комісії від 11.01.2017 та 12.01.2017 про прийняття в експлуатацію: пусконалагоджувальних робіт мережі радіофікації, закінчених робіт по монтажу комп`ютерної мережі, закінчених робіт по монтажу мережі телефонного зв`язку, пусконалагоджувальних робіт комп`ютерної мережі, закінчених робіт по монтажу мережі радіофікації. Як вбачається із вказаних актів, робоча комісія, до складу якої входили представники Управління справами, приймала роботи, виконані субпідрядною організацією ТОВ "СВ-Телеком" на об`єкті "Капітальний ремонт адміністративного будинку Верховної Ради України по вул. Великій Житомирській, 11 у Шевченківському районі міста Києва" згідно з договором № 9-248 від 15.09.2016.

34. Зміст зазначених актів робочої комісії сторонами не оскаржується, водночас позивач вважає їх неналежними доказами у цій справі, оскільки вони не стосуються предмета спору та не підтверджують і не спростовують обставин, що підлягають дослідженню судом відповідно до заявлених вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

35. Заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним договору підряду № 9-248 на виконання монтажних робіт від 15.09.2016, Управління справами посилається на дві самостійні підстави, кожна з яких потребує надання судом самостійної правової оцінки, а саме: укладення договору з порушенням вимог законодавства про публічні закупівлі та укладення договору відповідачем-1 за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності.

36. У ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629).

37. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

38. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

39. Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, ставити в суді питання про недійсність оспорюваного правочину має право сторона такого правочину або інша заінтересована особа.

40. Відповідно до Положення про Управління справами Апарату Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України № 1371 від 05.10.2015, Управління справами є структурним підрозділом Апарату Верховної Ради України, до відання якого входять питання матеріально-технічного і фінансового забезпечення та господарського обслуговування діяльності парламенту (п. 1.1).

41. У сфері управління Управління справами перебувають державні підприємства та установи з правами юридичної особи, які входять до складу майнового комплексу, що забезпечують діяльність Верховної Ради України, у тому числі й відповідач-1 (п. 3.4). Державні підприємства та установи, що належать до сфери управління Управління справами, є суб`єктами господарювання. Їх правовий статус, порядок ведення фінансово-господарської діяльності визначаються чинним законодавством та статутами і положеннями, які затверджуються розпорядженням по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України в установленому законодавством порядку (п. 3.5).

42. У статуті ДП "ДБК Управління справами" в редакції, затвердженій розпорядженням по Управлінню справами № 72 від 27.11.2015, зазначено, що ДП "ДБК Управління справами" засновано на державній власності та належить до сфери управління Апарату Верховної Ради України (п. 1.1). Уповноваженим органом управління Підприємством є Управління справами (п. 1.2). Підприємство входить до складу майнового комплексу, що забезпечує діяльність Верховної Ради України (п. 1.3). Основною метою діяльності Підприємства є забезпечення потреб Верховної Ради України в будівництві нових, реконструкції та ремонті діючих будівель і споруд, житла, об`єктів соціально-побутового, оздоровчого та іншого призначення, надання платних послуг фізичним та юридичним особам, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності (п. 2.1). Предметом діяльності Підприємства, з-поміж іншого, є будівництво, в тому числі його організація, а також надання послуг у сфері будівництва, проектування, архітектури, реконструкції та капітального ремонту тощо (п. 2.2).

43. Згідно з п. 2.2 Положення про Управління справами Апарату Верховної Ради України Управління справами відповідно до покладених на нього завдань виконує відповідні функції, зокрема, виступає замовником з питань організації та проведення закупівель товарів, робіт та послуг за державні кошти відповідно до чинного законодавства; виконує в межах передбачених коштів та обсягів капіталовкладень функції замовника з будівництв, реконструкції та ремонтних робіт.

44. Згідно з вимогами п. 42 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення у випадках, визначених законами України, про надання згоди на вчинення державним унітарним підприємством господарського зобов`язання, щодо якого є заінтересованість, та значного господарського зобов`язання або про відмову в наданні такої згоди та несуть встановлену законами України відповідальність за прийняття таких рішень.

45. Таким чином, у відносинах публічних закупівель позивач не є органом, який контролює або організовує замість відповідача-1 закупівлю робіт.

46. З урахуванням викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що позивач, не будучи стороною спірного правочину, не набув законного інтересу у відносинах публічних закупівель і не вправі ставити в суді питання про недійсність правочину з підстав недодержання процедури закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

47. За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для визнання недійсним спірного договору з підстав недодержання вимог законодавства про публічні закупівлі.

48. Стосовно укладення оспорюваного договору відповідачем-1 за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про таке.

49. Відповідно до умов п. 5.4.2 договору № 91 від 10.06.2016, укладеного між Управлінням справами та ДП "ДБК Управління справами", підрядник має право залучити до виконання робіт інших осіб (субпідрядників) за погодженням із замовником, залишаючись відповідальним перед замовником за результати їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

50. Такі умови договору узгоджуються з вищезазначеними вимогами Закону України "Про управління об`єктами державної власності".

51. Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, для укладення спірного договору підряду № 9-248 на виконання монтажних робіт від 15.09.2016 з відповідачем-2 відповідач-1 повинен був звернутися до позивача за одержанням відповідної згоди.

52. Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

53. Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

54. Проте, як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам ст. 74 ГПК України суду не надано доказів такого звернення та погодження з позивачем залучення відповідача-2 до виконання робіт з капітального ремонту адміністративного будинку Верховної Ради України по вул. Великій Житомирській, 11 у Шевченківському районі м. Києва.

55. За правилами ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

56. За відсутності достатнього обсягу цивільної дієздатності таке порушення тягне недійсність правочину.

57. За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що спірний договір вчинено за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки він укладений відповідачами без попередньої згоди позивача, що, у свою чергу, свідчить про порушене право позивача.

58. При цьому, як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, з наявних у матеріалах справи актів робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених робіт по монтажу мережі радіофікації, про прийняття в експлуатацію пусконалагоджувальних робіт мережі радіофікації, про прийняття в експлуатацію закінчених робіт по монтажу мережі телефонного зв`язку від 11.01.2017, про прийняття в експлуатацію закінчених робіт по монтажу комп`ютерної мережі та про прийняття в експлуатацію закінчених пусконалагоджувальних робіт комп`ютерної мережі від 12.01.2017 вбачається, що про обставини існування договірних відносин відповідачів позивачу було відомо ще у січні 2017 року, коли його представник приймав та вводив в експлуатацію результати виконаних відповідачем-2 робіт.

59. У силу положень ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

60. Виходячи з наявних доказів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач про порушення свого права укладенням відповідачами спірного договору без його попередньої згоди міг довідатися, а за встановлених обставин довідався не пізніше 12.01.2017.

61. З позовом у даній справі позивач звернувся 06.05.2020 (згідно з поштовим штемпелем на конверті).

62. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, про пропущення встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності, про застосування якої заявив відповідач-2 у відзиві на позов.

63. Водночас, як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, доказів поважності причин пропущення позовної давності суду не надано, у зв`язку з чим підстави для захисту порушеного права відсутні.

64. При цьому, місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено доводи позивача щодо повноважень його представника Денисова Е.М. (заступника керуючого справами Апарату Верховної Ради України), який у складі робочої комісії здійснював прийняття виконаних на підставі спірного договору робіт, оскільки такі доводи суперечать змісту наявного у справі розпорядження по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України № 60 від 02.11.2015 "Про розподіл обов`язків між Керуючим справами, першим заступником і заступниками Керуючого справами".

65. За таких обставин, господарський суд першої інстанції дійшов правоімрного висновку про відмову у позові, обґрунтованому укладенням оспорюваного договору відповідачем-1 без необхідного обсягу цивільної дієздатності, з підстав спливу позовної давності.

66. Враховуючи викладене, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

67. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

68. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

69. У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

70. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Управління справами відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

71. Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

72. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

73. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/6513/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Судові витрати.

74. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління справами Апарату Верховної Ради України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/6513/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 25.01.2021.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська