ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3166/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ;

до Приватного акціонерного товариства Концерн АВЕК та Ко, 61002, м. Харків, вул. Сумська, 70, ;

про розірвання договору оренди землі, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії

за участі представників учасників справи

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

Суть спору:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом (вх. №3166/20 від 30.09.2020) до Приватного акціонерного товариства Концерн АВЕК та Ко, в якому просить:

- розірвати договір оренди землі, укладений 29.12.2003 між Харківською міською радою та акціонерним товариством Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 22649344), зареєстрований у Харківському регіональному центрі Державного земельного кадастру в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 16.01.2004 № 6608/04 на користування земельною ділянкою площею 0,7199 га по вул. Олени Стасової, 17 з кадастровим номером :07:045:0001;

- усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Олени Стасової, 17 (сучасна назва вул. Раєвської) у м. Харкові, яка використовується приватним акціонерним товариством Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 22649344) шляхом демонтажу споруд торгівельного призначення, які розташовані на вказаній земельній ділянці;

- зобов`язати ПрАТ Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код: 22649344) повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Олени Стасової, 17 (сучасна назва вул. Раєвської) у м. Харкові до земель запасу міста з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням приписів статтей 1, 13, 24,25,32 Закону України "Про оренду землі" та пунктів 7, 17, 30, 31 Договору оренди землі від 29.12.2003, укладеного між Харківською міською радою та АТ "Концерн АВЕК та Ко", а саме: встановлено факт самовільного будівництва двох нежитлових будівель, які цілком або частково розташовані на земельній ділянці по вул. Олени Стасової (сучасна назва вул. Раєвської) у м. Харкові (кадастровий номер :07:045:0001), у зв`язку з чим земельні ділянки використовуються з порушенням вимог земельного законодавства, а договір підлягає розірванню. Посилаючись на положення статей 321, 391 Цивільного кодексу України, статей 125, 152, 158 Земельного кодексу України, позивач вказує на те, що розміщення на земельній ділянці з кадастровим номером :07:045:0001 площею 0,7199га об`єктів нерухомого майна здійснене з порушенням норм містобудівного та земельного законодавства, а також умов договору оренди, що на думку позивача, є підставою для усунення перешкод у користуванні Харківською міською радою цією земельною ділянкою шляхом демонтажу таких споруд. Крім того, позивач зазначає про те, що у відповідності до пунктів 21, 31 договору оренди орендар повинен повернути земельну ділянку Харківській міській раді у такому стані, в якому її було отримано.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.10.2020 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.11.2020 о 12:20.

27.10.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх.№25037 від 27.10.2020), в якому останній проти позову заперечував, в обгрунтування зазначив, про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі, оскільки позивачем не доведено наявності істотного порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору. Щодо вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання відповідача повернути її, останній зазначив, що у позивача порушено право чи інтерес, за захистом якого останній звернувся з відповідними вимогами. Крім цього, позивач зазначив, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту права, оскільки умовою негаторного позову є, зокрема, відсутність між сторонами договірних відносин, а тому наявність між сторонами договірних відносин виключає можливість для звернення Харківської міської ради з відповідним позовом. Також відповідач зазначив, що одним з основних доказів на який посилається позивач є Акт №416-А, проте, як зазначає відповдіач відомості, що містяться в ньому суперечливими та нічим необгрунтованимиоскільки такий містить суперечливі дані зокрема щодо кількості розміщених на земельній ділянці торгівельних павільйонів, їх розмірів та знаходження, наявності інформації щодо кадастрового номеру земельної ділянки на якій знаходяться ці будівлі. Також, у відзиві на позов відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Водночас, підготовче засідання по справі призначене на 02.11.2020 не відбулось у зв`язку з відпусткою судді Новікової Н.А..

05.11.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№25824 від 05.11.2020), в якій зазначив, що відповідач неправильно визначив норму матеріального права, яка застосована міською радою в обґрунтування своїх вимог, оскільки у позовній заяві міської ради у справі №922/3166/20 навіть не йде мова про застосування ст.651 ЦК України, для застосування якої, звісно, необхідно визначати істотність заподіяної шкоди і шкоди як такої. Також зазначив, що самостійна забудова земельної ділянки є триваючим правопорушенням, а позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України), то Харківською міською радою строк для звернення до суду із даним позовом пропущено не було.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2020 призначено підготовче засідання по справі на 16.11.2020 о 11:40.

10.11.2020 від відповідача надійшла заява про надання додаткових доказів по справі, в якій відповідач просив долучити до матеріалів справи копія листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 29.10.2020 за №1254/0/250-20, копію акту перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 18.04.2017 за №311/341-А, копію акту перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 24.05.2017 за №416-А, копію припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 24.05.2017 за №416-П.

13.11.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшли заперечення (вх.№26571 від 13.11.2020), де зазначив, що на даний час у позивача відсутні підстави звертатися з вимогами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою через наявність між сторонами цієї справи договірних відносин. Крім цього, останній наголошував на не допустимості звернення позивача до суду саме з негаторним позовом, оскільки між сторонами існують договірні відносини.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2020 відкладено підготовче засідання на 30.11.2020 о 12:00.

Протокольною ухвалою від 30.11.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2020 о 12:00.

У судовому засіданні 21.12.2020 повноважний представник позивача підтримав позовні вимоги та зазначив, що між Харківською міською радою та АТ «Концерн АВЕК та Ко» укладено договір оренди земельної ділянки від 29.12.2003, так, під час проведення позапланової перевірки у травні 2017 року, за результатами якого складено акт від 24.05.2017 № 416-А, встановлено факт самовільного будівництва дев`яти нежитлових будівель, які цілком або частково розташовані на земельній ділянці по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001). Інспекцією ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 24.05.2017 № 416-Пр строком до 24.08.2017. Під час проведення позапланової перевірки виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 24.05.2017 № 416-Пр на вищевказаному об`єкті встановлено факт його невиконання (акт від 25.10.2017 № 796/871-А). За виявлене порушення містобудівного законодавства ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» притягнуто до відповідальності та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 25.10.2017 № 796/871-Пр строком до 25.12.2017. Під час проведення позапланової перевірки виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 25.10.2017 № 796/871-Пр на вищевказаному об`єкті встановлено факт його невиконання (акт від 15.03.2019 № 149-А). За виявлене порушення містобудівного законодавства ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» притягнуто до відповідальності та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.03.2019 № 149-Пр строком до 15.05.2019.. Таким чином, розміщення на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові об`єктів нерухомого майна з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства, є підставою для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу цих об`єктів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду зданим позовом.

Відповідач проти позову заперечував та вказував, що позивачем не доведено та необгрунтовано наявності порушеного права та законного інтересу. Так згідно наданих позивачем актів не можливо встановити реальну кількість розміщених об`єктів, їх конфігурації та фактичне розміщення, а тому надані докази містяться суперечливі відомості, а тому вказані не зазначено яким чином було порушено права позивача, крім цього підставою позову позивача є твердження про порушення його права користування земельною ділянкою, однак вказані доводи не є обґрунтованими, оскільки між сторонами наявний договорі оренди земельної ділянки, який укладений на підставі, якраз то рішення позивача, а тому відповідач є належним землекористувачем. Крім цього, позивачем не вірно обрано спосіб захист, оскільки між сторонами існують договірні відносини, що виключає можливість звернення позивача з негаторним позовом. Крім цього, відповідач наголошував на застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Протокольною ухвалою від 21.12.2020 оголошено перерву у судовому засіданні на 28.12.2020 о 12:00.

У судовому засіданні 28.12.2020 повноважний представник позивача зазначив, що відповідно до п. 1.2 договору земельна ділянка надавалась для експлуатації та обслуговування тимчасової автостоянки з боксами та адміністративно-побутовими приміщеннями, при цьому, відповідачем здійснено самочинне будівництво торгівельних павільйонів, що зафіксовано актами №416-А та відповідним приписом, чим порушено вимоги земельного законодавства, що є підставою для розірвання договору у відповідності до положень п. 4.4 договору. Крім цього, в обґрунтування вимог про повернення, усунення перешкод у користуванні та зобов`язання привести земельну ділянку в належний стан, позивач зазначив, що у випадку розірвання(припинення) такого договору такі обов`язки витікають з положень п. 3.2.2, 6.1, 6.2 договору. Також позивач вказує, що в порядку здійснення заходів самоврядного контролю було встановлено, що на земельній ділянці площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові розміщено нежитлову будівлю літ. «А-2» та споруди торгівельного призначення. Під час проведення позапланової перевірки у травні 2017 року, за результатами якого складено акт від 24.05.2017 № 416-А, встановлено факт самовільного будівництва дев`яти нежитлових будівель, які цілком або частково розташовані на земельній ділянці по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001). Інспекцією ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 24.05.2017 № 416-Пр строком до 24.08.2017. Отже, вказані об`єкти (споруди торгівельного призначення) знаходяться на земельній ділянці комунальної форми власності у порушення вимог земельного та містобудівного законодавства, а також умов Договору, що є підставою для захисту прав власника земельної ділянки - територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні своїм майном (земельною ділянкою) шляхом демонтажу (знесення) зазначених об`єктів, незаконно розміщених на цій земельній ділянці.

Відповідач проти позову заперечував проти позову, вказував про те, що акт на якій посилається позивач, а саме 416-А від 24.05.2017, не може вважатись належним доказом, оскільки такий акт не містить жодних висновків щодо наявності порушень, крім цього до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження фаховості геодезиста та спеціалістів, які складали вказаний акт, крім цього, даний акт складений за відсутності представників відповідача, а сам акт не містить, а ні відомостей про кількість, а ні відомостей про площу тих будівель, які знаходяться на вказаній земельній ділянці, а фото, які додані до матеріалів справи не можуть бути належними доказами так як така не містить жодних даних про дату фотозйомки, місце фотозйомки, а також вказані фото не є додатками до наданих позивачем доказів. Крім цього, останній зазначає, що відповідно до п. 3.1.3 договору орендодавець зобов`язаний здійснювати контроль за використанням земельної ділянки за цільовим призначенням, при цьому, вказаний контроль не здійснювався, а тому посилання Харківської міської ради на те, що відповідні порушення договору були встановлені лише у вересні 2020 є необгрнутованими. Крім цього, останній зазначає, що обов`язок щодо повернення земельної ділянки виникає лише після припинення чи розірвання договору оренди після спливу одного місяця після його припинення у відповідності до п. 6.1 договору. Також відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що позапланова перевірка проводилась у травні 2017 року, є такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться акт перевірки від 18.04.2017, яким підтверджується те, що перевірки проводились і раніше. Таким чином, відповідач наголошує на спливі строку позовної давності для звернення до суду з відповідною позовною заявою, а тому просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Протокольною ухвалою від 28.12.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 13.01.2021 о 14:00.

Водночас, 12.01.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки та перебуває на самоізоляції так як, мала контакт з хворим на COVID-19.

13.01.2021 від позивача надійшла заява, в якій останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату в межах строку розгляду по справі, оскільки безпосередній представник Харківської міської ради буде зайнятий у іншому провадженні, а саме у Жовтневому районному суді м. Харкова у справі №639/6128/20 розгляд якої також призначено та 13.01.2021 о 14:00, у зв`язку з чим. Останній вважає причини неявки у судове засідання поважними, що є підставою для відкладення судового засідання.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення судового засідання, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних належних доказів, які б свідчили про реальну самоізоляцію представника відповідача, що на переконання суду спростовується безпосереднім зверненням відповідача з даним клопотанням через канцелярію суду нарочно, також відповідачем ненадано доказів не можливості участі у справі іншого представника відповідача, крім цього, відповідач не був обмежений в праві звернутись до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеконференцзв`язку з використанням власних технічних засобів, у зв`язку з карантинними заходами, а відтак, суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання не поважними, а клопотанням про відкладення таким, що не підлягає задоволенню.

Водночас, суд зауважує, що явка представника відповідача у судове засідання обов`язковою не визнавалась, судом здійснено дослідження доказів у минулому судовому засіданні за участі відповідача, а тому на переконання суду неявка відповідача у судове засідання по справі не є підставою для його відкладення та не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглядаючи заяву позивача про відкладення судового засідання по справі на іншу дату, суд зазначає, що така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, як вбачається з поданого позивачем клопотання, останній в обґрунтування поважності причин неявки у судове засідання посилається на зайнятість представника Харківської міської ради у судовому засіданні по іншій справі, у зв`язку з чим, останній просить суд відкласти судове засідання по суті на іншу дату.

Проте, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, суд наголошує, що позивач не був позбавлений права направити до суду іншого представника, як з представників Харківської міської ради, так із інших залучених осіб.

Беручи до уваги, що позивачем не надано жодних доказів в підтвердження участі останнього у іншому судовому засіданні в іншому суді, з огляду, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком позивача, зважаючи, що той не був обмежений в можливість направити до суду іншого представника, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про відкладення судового засідання є необгрунтованим, а отже задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги, що позивач був присутній у попередньому судовому засіданні по справі та повідомлений про дату, час та місце судового засідання, враховуючи, що судом у судових засідання по суті, які відбулись 21.12.2020 та 28.12.2020 було заслухано вступне слово учасників справи, досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що явка представника позивача не визнавалась судом обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що неявка позивача у судове засідання по суті не перешкоджає розгляду справи по суті за відсутності представника позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представників учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківської міської ради від 23.06.2004 № 105/04 АТ «Концерн АВЕК та Ко» надано в оренду земельну ділянку площею 0,7199 га по вул. Олени Стасової, 17 для експлуатації та обслуговування тимчасової автостоянки з боксами та адміністративно-побутовими приміщеннями строком до 24.09.2028. Покладено на АТ «Концерн АВЕК та Ко» відповідальність за благоустрій та утримання в належному санітарному стані земельні ділянки по вул. Олени Стасової, 17 (на плані ділянки № № 2, 3).

На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та АТ «Концерн АВЕК та Ко» укладено договір оренди земельної ділянки від 29.12.2003, зареєстрований у Харківському регіональному центрі Державного земельного кадастру в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 16.01.2004 № 6608/04.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.09.2020 № 225533041 на земельну ділянку з кадастровим номером :07:045:0001 площею 0,7199 га по вул. Олени Стасової, 17 у м. Харкові з 23.06.2014 зареєстроване право оренди за ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» на підставі договору оренди землі від 16.01.2004 № 6608/04 (далі - Договір).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.09.2020 № 225533779 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» площею 1324,8 кв.м. по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові з 15.02.2013 зареєстроване за ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» на підставі свідоцтва про право власності від 15.02.2013.

Відповідно до п. 1.2. земельна ділянка передається в оренду строком до 24.09.2028 року для експлуатації та обслуговування тимчасової автостоянки з боксами та адміністративно-побутовими приміщеннями.

Згідно п. 2.1 договору плата за землю вноситься орендарем щомісячно у вигляді орендної плати у, грошовій формі у розмірі 6851,05 грн. на рахунок відділення Державного казначейства у м. Харкові №0002, банк Управління Державного казначейства у Харківській області, МФО 851011, код ЗКПО 24134490, код платежу 13050200;01 не пізніше п`ятнадцятого чиста наступного місяця.

Відповідно до п. 3.1.2 договору, орендодавець має право, зокрема, припиняти дію договору в разі порушення орендарем Земельного кодексу України, інших нормативних актів, відносно землі, а також умов цього договору на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Положеннями 4.2, 4.4 договору, договір оренди землі припиняється у разі: а)закінчення терміну, на який було укладено договір; б) розірвання договору у встановленому; в) одержання орендарем земельної ділянки у власність в порядку, передбаченому Земельним кодексом України; г) примусового вилучення земельної дії передбаченому законодавством України; д) ліквідації юридичної особи орендаря (чи смерті фізичної особи). Договір може бути розірвано: а) за взаємною згодою сторін; б) за несвоєчасну сплату орендної плати, при простроченні її та пені більше ніж за 3 місяці. На вимогу однієї зі сторін, договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання стороною обозв`язків, передбачених цим договором та законодавством України, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 7.8 договору, договір оренди земельної ділянки набирає чинності після підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки згідно договору оренди землі орендарю передано земельну ділянку в оренду строком до 24.09.2028 площею 0,7199га для експлуатації та обслуговування тимчасової автостоянки з боксами та адміністративно-побутовими приміщеннями.

Обстеженням на місцевості встановлено, що земельна ділянка площею 0,7199 га по вул. Раєвської, 17 (колишня назва вул. Олени Стасової) у м. Харкові з кадастровим номером :07:045:0001 використовується для експлуатації нежитлової будівлі літ. «А-2» та споруд торгівельного призначення.

Відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 09.07.2020 № 1025/0/250-20 Інспекцією протягом 2017-2020 років були проведені позапланові перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Об`єкт будівництва по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові, кадастровий номер :07:045:0001».

Під час проведення позапланової перевірки у травні 2017 року, за результатами якого складено акт від 24.05.2017 № 416-А, встановлено факт самовільного будівництва дев`яти нежитлових будівель, які цілком або частково розташовані на земельній ділянці по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001). Інспекцією ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 24.05.2017 №416-Пр строком до 24.08.2017.

Під час проведення позапланової перевірки виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 24.05.2017 № 416-Пр на вищевказаному об`єкті встановлено факт його невиконання (акт від 25.10.2017 № 796/871-А).

За виявлене порушення містобудівного законодавства ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» притягнуто до відповідальності та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 25.10.2017 № 796/871-Пр строком до 25.12.2017.

Під час проведення позапланової перевірки виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 25.10.2017 № 796/871-Пр на вищевказаному об`єкті встановлено факт його невиконання (акт від 15.03.2019 № 149-А).

За виявлене порушення містобудівного законодавства ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» притягнуто до відповідальності та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.03.2019 № 149-Пр строком до 15.05.2019.

Під час проведення позапланової перевірки виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.03.2019 № 149-Пр на вказаному вище об`єкті встановлено факт його невиконання (акт від 07.06.2019 № 405-А). За виявлене порушення містобудівного законодавства ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» притягнуто до відповідальності.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.09.2020 №225533041 на земельну ділянку площею 0,7199 га з кадастровим номером :07:045:0001 по вул. Олени Стасової (сучасна назва вул.Раєвської) у м. Харкові з 23.06.2014 зареєстроване право оренди за ПАТ "Концерн АВЕНК та Ко" на підставі договору оренди землі від 29.12.2003 №8492.

Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 09.07.2020 №1025/0/250-20 повідомлено начальника відділу самоврядного контролю за використання земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про розгляд службової записки щодо надання інформації стосовно наявності дозвільних документів та проведення перевірок об`єктів будівництва по вул. Олени Стасової (сучасна назва вул.Раєвської) у м.Харкова (кадастровий номер :07:045:0001), з якого вбачається, що Інспекцією протягом 2017-2020 років були проведені позапланові перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Об`єкт будівництва по вул.Раєвської у м.Харкові, кадастровий номер :07:045:0001».

Обстеженням на місцевості встановлено, що земельна ділянка площею 0,7199га по вул.Раєвської (колишня назва вул.Олени Стасової) у м.Харкові з кадастровим номером :07:045:0001 використовується для експлуатації та обслуговування споруд та стоянки автомобілів (Акт обстеження від 03.09.2020). У цьому акті також зазначено, що під час обстеження земельної ділянки здійснювалась фотозйомка; план-схема обстеження земельної ділянки додається.

Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом про розірвання договору оренди землі, укладений 29.12.2003 між Харківською міською радою та акціонерним товариством Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 22649344), зареєстрований у Харківському регіональному центрі Державного земельного кадастру в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 16.01.2004 № 6608/04 на користування земельною ділянкою площею 0,7199 га по вул. Олени Стасової, 17 з кадастровим номером :07:045:0001; усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Олени Стасової, 17 (сучасна назва вул. Раєвської) у м. Харкові, яка використовується приватним акціонерним товариством Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 22649344) шляхом демонтажу споруд торгівельного призначення, які розташовані на вказаній земельній ділянці; зобов`язання ПрАТ Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код: 22649344) повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Олени Стасової, 17 (сучасна назва вул. Раєвської) у м. Харкові до земель запасу міста з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною 1 ст.1 Земельного кодексу України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною 2 ст.116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст.124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Згідно з частиною 2 ст.125 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Частиною 2 ст.126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначені істотні умови договору оренди землі, так істотними умовами договору оренди землі, зокрема є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану об`єкта.

Згідно з статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення, зокрема шляхом розірвання договору.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини.

За змістом статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених кодексів, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Разом з тим, приписами частини 1 статті 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження тощо. Орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.

Положеннями статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У розумінні наведених положень земельного законодавства дострокове розірвання договору оренди можливе виключно за згодою або на вимогу однієї зі сторін договору за рішенням суду у випадках, передбачених законом або договором.

Як вже зазначалось, договором оренди землі від 29.12.2003 було встановлено, що підпунктом б) пункту 3.2.1. договору передбачено, що Орендар має право зводити у встановленому законодавством порядку житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження за попередньою письмовою згодою Орендодавця..

Пунктом 3.2.2 договору, відповідач зобов`язувався дотримуватися правил добросусідства, державних норм і правил, проектних рішень, правил забудови міста Харкова, чинного законодавства (підпункт в).

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про планування та забудову територій" ( в редакції чинній до 12.03.2011), фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об`єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об`єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Статтею 29 Закону України "Про планування та забудову територій", встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі: проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному законодавством; документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а у разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні, - нотаріально засвідчені згоди власника та користувача земельної ділянки на її забудову; рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об`єкта містобудування. Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Статтею 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно наявного в матеріалах справи Акту Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 24.05.2017 №416-А, що перевіркою з виїздом на місце сумісно з представником КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - БТІ) та інженером експертом ТОВ «ТАНКРІАБУД» встановлено, що на земельній ділянці - кадастровий номер :07:045:0001, яка надана в оренду АТ «Кониерн АВЕК та Ко», площею 0,7199 га, розташовано дев`ять торговельних павільйонів, на які відсутні відомості про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, та нежитлова будівля літ. «А-2». На момент перевірки будівельні роботи не проводились. Встановити чи спростувати факт експлуатації вищевказаних нежитлових будівель не вдалося за можливе. Під час перевірки представниками БТІ виконано заміри вищевказаних нежитлових будівель поданих до обстеження по зовнішньому виміру. Загальна площа забудови торгівельних павільйонів, які цілком або частково знаходяться на земельній ділянці яка надана в оренду АТ «Концерн АВЕК та Ко», площею 0,7199 га (кадастровий № :07:045:0001), орієнтовно складає 1879,6 кв.м.; площа забудови нежитлової будівлі літ. «А-2» складає орієнтовно 822, 4 кв.м. Згідно висновку про ступень капітальності нежитлових будівель - торгівельні павільйони, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Раєвської, 17 (колишня вул. Олени Стасової. 17) (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001), виконаного ТОВ «ТАНКРІАБУД» встановлено, шо за формальними ознаками конструктивних рішень, конструкцій та матеріалів на підставі принципу суперпозицій обстежувані споруди торгівельного павільйону відносяться до ІІІ-ої групи будівель - капітальні, з терміном гарантійної експлуатації до 125 років. В ході перевірки представниками ПАТ «КОНЦЕРН «АВЕК та КО» не представлено документ, що засвідчує право на виконання будівельних робіт чи документ, що засвідчує прийняття дев`яти нежитлових будівель - торговельних павільйонів або їх частин розташованих на земельній ділянці по вул. Раєвської. 17 у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001) до експлуатації. Під час проведення перевірки представниками ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" не представлено документ, що засвідчує право на виконання будівельних робіт чи документ, що засвідчує прийняття двох нежитлових будівель або їх частин. Таким чином, вищезазначені дев`ять нежитлових будівель, які цілком або частково розташовані на земельній ділянці по вул. Раєвської, 17 у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001) - самовільно побудовані, що є порушенням п. З ч.1 ст. 34. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 4 п.5 порядку виконання підготовних та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 466 та ч. 2. З ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Окрім цього, суд зазначає, що в матеріалах справи, окрім акту №416-А від 24.05.2017, міститься акт №311/341-А від 18.04.2017, який складений головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Жуваком Євгеном Костянтиновичем, із залучення Інженерів КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Кроленка Ігоря Геннадійовича та ОСОБА_1 , інженера експерта ТОВ «ТАНКРІАБУД» Кулакова Олександра Юрійовича, згідно якого, перевіркою з виїздом на місце сумісно з представником КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - БТІ) та інженером експертом ТОВ «ТАНКРІАБУД» встановлено, що на земельній ділянці - кадастровий номер :07:045:0001, яка надана в оренду АТ «Кониерн АВЕК та Ко», площею 0,7199 га, розташовано чотирнадцять торговельних павільйонів, на які відсутні відомості про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, та нежитлова будівля літ. «А-2». На момент перевірки будівельні роботи не проводились. Встановити чи спростувати факт експлуатації вищевказаних нежитлових будівель не вдалося за можливе. Під час перевірки представниками БТІ виконано заміри вищевказаних нежитлових будівель поданих до обстеження по зовнішньому виміру. Згідно висновку про ступень капітальності нежитлових будівель - торгівельні павільйони, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Раєвської, 17 (колишня вул. Олени Стасової. 17) (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001), виконаного ТОВ «ТАНКРІАБУД» встановлено, що за формальними ознаками конструктивних рішень, конструкцій та матеріалів на підставі принципу суперпозицій обстежувані споруди торгівельного павільйону відносяться до ІІІ-ої групи будівель - капітальні, з терміном гарантійної експлуатації до 125 років. В ході перевірки представниками ПАТ «КОНЦЕРН «АВЕК та КО» не представлено документ, що засвідчує право на виконання будівельних робіт чи документ, що засвідчує прийняття чотирнадцяти нежитлових будівель - торговельних павільйонів або їх частин розташованих на земельній ділянці по вул. Раєвської. 17 у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки :07:045:0001) до експлуатації. Під час проведення перевірки представниками ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" не представлено документ, що засвідчує право на виконання будівельних робіт чи документ, що засвідчує прийняття двох нежитлових будівель або їх частин.

Окремо суд, досліджуючи доказ у справі, а саме акт №416-А, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, та співставляюючи відомості, які містяться в ньому з відомостями, що містяться в акті №311/341-А від 18.04.2017, зазначає, що акт №416-А від 24.05.2017 містить суперечливі відомості щодо кількості розташованих на спірній земельній ділянці будівель, їх призначення, розміщення та конфігурації.

Доводи відповідача про те, що дев`ять нежитлових будівель, які знаходяться на орендованій земельній ділянці не є капітальними спорудами спростовуються матеріалами справи, оцінюється судом критично, оскільки відповідачем, в порядку ст. 13, 74, 86 ГПК України, не надано доказів, які б спростовували обставини встановлені в акті №416-А, а сам акт судом не скасовувався та відповідачем не оскаржувався, що підтверджено відповідачем у судовому засіданні по суті, таким чином, на переконання суду, ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" в порушення умов договору оренди землі від 29.12.2003 було здійснено самочинне будівництво на орендованій ділянці.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Як вже зазначалось, договором оренди землі від 29.12.2003 було встановлено, що підпунктом б) пункту 3.2.1. договору передбачено, що Орендар має право зводити у встановленому законодавством порядку житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження за попередньою письмовою згодою орендодавця.

Пунктом 3.2.2 договору, відповідач зобов`язувався дотримуватися правил добросусідства, державних норм і правил, проектних рішень, правил забудови міста Харкова, чинного законодавства (підпункт в).

Пунктом 4.4 договору передбачено, що на вимогу однієї зі сторін, договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання стороною обов`язків, передбачених цим договором та законодавством України, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України.

Крім того, слід зазначити, що здійснення відповідачем самочинного будівництва при прямій забороні Законом України "Про оренду землі" - є істотним порушенням умов договору та підставою його розірвання.

Так, стаття 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення договору) визначає однією із істотних умов договору оренди умови використання та збереження стану об`єкта оренди.

Укладаючи договір, сторони погоджують всі істотні умови. Лише з моменту такого погодження договір вважається укладеним.

Очевидно, що у договорі оренди землі на території міста основний інтерес орендодавця полягає не тільки в отриманні орендної плати, але і в дотриманні умов використання земельної ділянки, та можливості повернення земельної ділянки у відповідному стані після закінчення договору оренди.

Порушення цього інтересу свідчить про позбавлення орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору оренди землі.

Виходячи з пунктів б) пункту 3.2.1. договору передбачено, що Орендар має право зводити у встановленому законодавством порядку житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження за попередньою письмовою згодою Орендодавця.

Однак, в матеріалах справи не міститься жодних документів, які б свідчили про отримання відповідачем дозволу на здійснення будівництва в порядку визначеному договором, а тому, в порушення вказаних вимог, відповідач здійснив на орендованій земельній ділянці самочинне будівництво, що є порушенням умов договору оренди.

Виходячи зі змісту ст.ст. 1, 13, 24, 25 ЗУ "Про оренду землі", умов договору від 23.12.2003, враховуючи, що договір оренди є строковим та платним, Харківська міська рада розраховувала на отримання орендної плати, дотримання умов використання земельної ділянки, та на можливість повернення земельної ділянки у відповідному стані після закінчення договору оренди.

Істотним є порушення, коли сторона за договором значною мірою позбавляється того на що розраховувала, укладаючи договір оренди земельної ділянки (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Отже, в даному випадку має місце істотне порушення умов договору оренди земельної ділянки, що є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку.

Аналізуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження матеріалами справи порушення АТ "Концерн АВЕК та Ко" істотних умов договору оренди землі від 23.12.2003 щодо самовільного будівництва девяти нежитлових будівель. Вказане не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Будь-яких доказів реєстрації об`єктів будівництва (окрім нежитлової будівлі літ. «А-2») розміщених на вказаних земельних ділянках відповідач не надав.

Таким чином, на підставі комплексної оцінки доказів та обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі від 23.12.2003.

Водночас, як вже було зазначено, відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256, частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 Цивільного кодексу України).

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом зазначеної норми (статті 261 Цивільного кодексу України) законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Отже, при визначенні початку перебігу строку позовної давності суду слід з`ясовувати та враховувати обставини як щодо моменту, коли особа довідалась, так і щодо моменту, коли особа могла дізнатися (мала можливість дізнатися) про порушення свого права в їх сукупності, як обов`язкових складових визначення початку перебігу позовної давності.

Нормами цивільного законодавства не передбачено таке поняття, як триваюче правопорушення, у той час як позовна давність визначена як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. (Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18.12.2018 у справі №904/10591/17).

У частині 5 статті 261 Цивільного кодексу України законодавець визначив спеціальне правило, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, для обчислення строку позовної давності до позовних вимог, які стосуються порушення виконання зобов`язань з визначеним строком підлягає застосуванню норма, закріплена у частині 5 статті 261 Цивільного кодексу України.

Частинами третьою, четвертою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 10.09.2019 у справі №916/2403/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на якого, згідно п.п. б) п3.1.3 договору, покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням умов договору, про невиконання відповідачем умов договору щодо будівництва об`єкта дізнався ще у 2017 році, про що свідчить Акт позапланової перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 24.05.2017 №416-А. Перевіркою встановлено факт здійснення самовільного будівництва торговельних павільйонів у період з 2008 по 2013 р.р. на земельній ділянці по вул. Раєвської, 17 ум. Харкові (колишня адреса вул. Олени Стасової, 17 ум. Харкові), наданої в оренду АТ «Концерн «АВЕК та Ко» для експлуатації та обслуговування тимчасової автостоянки з боксами та адміністративно-побутовими приміщеннями згідно договору оренди землі від 29.12.2003 зареєстрований у Харківському регіональному центрі державного земельного кадастру в книзі записів реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 16.01.2004 року за № 6608/04. Також Інспекцією ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 24.05.2017 №416-Пр строком до 24.08.2017.

Разом з цим, суд наголошує, що в матеріалах справи міститься інший акт позапланової перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 18.04.2017 №311/341-А, яким також було встановлено факт здійснення самовільного будівництва торговельних павільйонів у період з 2008 по 2013 р.р. на земельній ділянці по вул. Раєвської, 17 ум. Харкові (колишня адреса вул. Олени Стасової, 17 ум. Харкові), наданої в оренду АТ «Концерн «АВЕК та Ко».

Таким чином, позивач всупереч своєму обов`язку із здійснення контролю за виконанням умов договору з 18.04.2017 - з дати складання першого акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який міститься в матеріалах справи і до 11.01.2020 - дати складання акту про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій не вживав заходів реагування та не проводив перевірки виконання відповідачем умов спірного договору, здійснивши які він міг би дізнатись про порушення свого права, та не вжив заходів спрямованих на розірвання договору та повернення спірного майна.

Оскільки, саме 18.04.2017, а не 24.05.2017 було складено перший Акт позапланової перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про порушення відповідачем умов надання земельних ділянок по вул. Олени Стасової (сучасна назва вул.Раєвської), кадастровий номер :07:045:0001, відповідно позивач саме з цієї дати був обізнаний про порушення свого права, тому суд дійшов висновку, що позовна давність була пропущена, оскільки позивач звернувся до суду лише у 29.09.2020 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ПРАТ "Концерн АВЕК та Ко" порушило умови спірного договору оренди землі від 29.12.2003, проте сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Олени Стасової, 17 (сучасна назва вул. Раєвської) у м. Харкові, яка використовується приватним акціонерним товариством Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 22649344) шляхом демонтажу споруд торгівельного призначення, які розташовані на вказаній земельній ділянці, суд зазначає насупне.

Як свідчать матеріали справи, заявляючи зазначену вимогу позивач послався на положення статті 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Слід зазначити, що позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами. (Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18, від 26.05.2020 у справі № 906/656/19).

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-92цс15, у якій зазначено, що передбачений статтею 391 ЦК спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Водночас, як встановлено судом, відповідач користується земельною ділянкою на відповідній правовій підставі, а саме на підставі спірного договору оренди землі від 29.12.2003, який не припинив дію, не визнаний недійсним і не розірваний. За таких обставин позовні вимоги Харківської міської ради до ПРАТ "Концерн АВЕК та Ко" у цій частині є необґрунтованими та недоведеними.

Щодо застосування до спірних відносин вимог про позовну давність, суд враховує, що за правилом статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Відтак, відмова у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права виключає застосування позовної давності до вказаних позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ПрАТ Концерн АВЕК та Ко (вул. Сумська, 70, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код: 22649344) повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 0,7199 га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Олени Стасової, 17 (сучасна назва вул. Раєвської) у м. Харкові до земель запасу міста з приведенням її у придатний для подальшого використання стан, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд зазначає, що вимога позивача про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі від 29.12.2003.

Отже, установивши відсутність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання спірного договору оренди з підстав, заявлених Харківською міською радою у позовній заяві, суд також зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині повернення територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 0,7199га (кадастровий номер :07:045:0001) по вул. Олени Стасової (сучасна назва вул.Раєвської) у м. Харкові до земель запасу міста з приведенням її у придатний для подальшого використання стан на підставі спірного договору, як похідних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю

Судові витрати покласти на позивача Харківську міську раду

Позивач: Харківська міська рада, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Концерн АВЕК та Ко, 61002, м. Харків, вул. Сумська, 70, ;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 4 Прикінцевих Положень ГПК України та п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2021.

Суддя Н.А. Новікова