ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. Справа№ 910/2060/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 20.01.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 (повний текст ухвали складено 07.10.2020)

у справі № 910/2060/20 (суддя - Підченко Ю.О.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер"

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер"

до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

про стягнення 133 450, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/2060/20 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 по справі № 910/2060/20, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі № 910/2060/20 з урахування статей 13, 18, 26, 38 Закону України "Про виконавче провадження".

Зобов`язано державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу ТОВ "Агрохім-Партнер" постанови (або іншого виконавчого документа), винесеної за результатами розгляду заяв про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі № 910/2060/20 та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням статей 13, 26, 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи заяву, суд вказав, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження направлення на адресу скаржника відповідного документу виконавчого провадження за результатом розгляду заяви скаржника про відкриття виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/2060/20 скасувати.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Скаржник вказує, що 07.09.2020 державним виконавцем передано постанову про відкриття виконавчого провадження документознавцю для відправки. Проте, у зв`язку із неукомплектованістю штату документознавців Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та значною навантаженістю щодо реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції, постанова про відкриття виконавчого провадження направлена стягувачу 11.09.2020. На думку апелянта, сам лише факт порушення строків вчинення виконавчих дій не може бути підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, якщо така дія вчинена у відповідності до вимог Закону.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" у своєму відзиві, наданому до суду 01.12.2020, зазначає, що ухвалу суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу слід залишити без змін. Крім того, товариство вказує, що станом на дату подання скарги, так і на момент розгляду спору по суті у суді першої інстанції на адресу ТОВ "Агрохім-Партнер" від Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) постанова про відкриття виконавчого провадження не надходила. У зв`язку з чим, у порушення вимог чинного законодавства Шевченківським РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) порушено строки щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 справу №910/2060/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 у справі №910/2060/20 апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/2060/20 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 поновлено Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 02.10.2020, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 21.12.2020.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 прийнято справу №910/2060/20 до провадження за апеляційною скаргою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В. Відкладено розгляд апеляційної скарги на 20.01.2021 та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2060/20.

Явка представників сторін

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) у судове засідання, призначене на 20.01.2021, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників судового процесу обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника.

Позиції учасників справи

Представник стягувача в судовому засіданні 20.01.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2020 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" попередню оплату в сумі 133 450, 00 грн та судовий збір у сумі 2 102,00 грн.

07.08.2020 Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення у справі №910/2060/20.

25.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" звернулось до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/2060/20.

21.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" звернулось до суду із скаргою на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) відповідно до якої скаржник просив:

поновити строк для подання скарги та прийняти скаргу до розгляду;

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 по справі № 910/2060/20, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі № 910/2060/20 з урахування статей 13, 18, 26, 38 Закону України "Про виконавче провадження";

зобов`язати державного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу ТОВ "Агрохім-Партнер" постанови (або іншого виконавчого документа), винесеної за результатами розгляду заяв про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 по справі № 910/2060/20 та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням статей 13, 26, 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2020 Шевченківський РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) отримав заяву про відкриття виконавчого провадження щодо наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/2060/19, проте на момент подання скарги до суду, інформації щодо розгляду даної заяви на адресу стягувача не надходило.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/2060/20 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі № 910/2060/20, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі № 910/2060/20 з урахування статей 13, 18, 26, 38 Закону України "Про виконавче провадження".

Зобов`язано державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу ТОВ "Агрохім-Партнер" постанови (або іншого виконавчого документа), винесеної за результатами розгляду заяв про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі № 910/2060/20 та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням статей 13, 26, 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи заяву суд вказав, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження направлення на адресу скаржника відповідного документу виконавчого провадження за результатом розгляду заяви скаржника про відкриття виконавчого провадження.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Крім того, за приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Системний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" передбачено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження").

За приписами частин 1, 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд першої інстанції встановив, що державний виконавець не надав доказів на підтвердження направлення на адресу скаржника відповідного документу виконавчого провадження за результатом розгляду заяви скаржника про відкриття виконавчого провадження.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення ( ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження").

Враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що державний виконавець повинен був надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження на наступний день з дня її винесення, що зроблено не було.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ), у зв`язку з ненаправленням постанови про відкриття виконавчого провадження у встановлений чинним законодавством строк.

Щодо посилань в апеляційній скарзі державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) про те, що 07.09.2020 державним виконавцем передано постанову про відкриття виконавчого провадження документознавцю для відправки. Проте, у зв`язку із неукомплектованістю штату документознавців Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та значною навантаженістю щодо реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції, постанова про відкриття виконавчого провадження було направлено стягувану 11.09.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Колегія суддів наголошує, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Дослідивши копію матеріалів виконавчого провадження, долученої до апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що, на виконання вимог наказу Господарського суду міста Києва, 17.09.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" стягнуті кошти у розмірі 17 000 грн. та виконавче провадження закрито.

На час прийняття ухвали від 02.10.2020, суду першої інстанції не було відомо про погашення боргу та закриття виконавчого провадження, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Отже, ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України, а тому не підлягає скасуванню.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись процесуальними правами (ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, державним виконавцем були перераховані кошти стягувачу 17.09.2020, в той час, як судом першої інстанції винесено ухвалу 02.10.2020. Тобто, з дня перерахування коштів пройшов тривалий проміжок часу, у зв`язку з чим, на переконання колегії суддів, стягувач повинен був повідомити суд про вказану обставину, відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Однак, стягувач вказані дії не вчинив, тому суд апеляційної інстанції вважає, що стягувач недобросовісно користувався своїми процесуальними правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апеляційна скарга Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі № 910/2060/20 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі № 910/2060/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі № 910/2060/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі № 910/2060/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ).

4. Матеріали справи та матеріали оскарження ухвали у справі №910/2060/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 26.01.2021.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун