РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.01.2021Справа № 910/8992/19 (910/12156/20)

За позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської Ради ( 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, ідентифікаційний номер 26302595)

до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" (02099, м. Київ, вул.Зрошувальна, 5, ідентифікаційни номер 00376886)

про стягнення 215 660,60 грн., розірвання договору оренди та виселення

в межах справи №910/8992/19

За заявою Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"(02099, м. Київ, вул.Зрошувальна, 5, ідентифікаційни номер 00376886)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

від позивача - Сухінін С.В., засобами відеозв`язку,

від відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/8992/19 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Одеський Коровай".

17.08.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Департаменту комунальної власності Одеської міської Ради про стягнення заборгованості у розмірі 215 660,60 грн., розірвання договору оренди та виселення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.08.2020 позовну заяву залишено без руху. Встановлено заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, від заявника надійшли докази усунення недоліків позовної заяви, встановлених в ухвалі Господарського суду м. Києва від 20.08.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 відкрито провадження у справі №910/8992/19 (910/12156/20) та призначено підготовче засідання на 12.10.2020.

06.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого, останній позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 відкладено підготовче засідання на 16.11.2020.

27.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 відкладено підготовче засідання на 02.12.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.12.2020 відкладено підготовче засідання у справі №910/8992/19 (910/12156/20) на 23.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 закрито підготовче провадження у справі № 910/8992/19 (910/12156/20) та призначено справу до розгляду по суті на 18.01.21.

У судовому засіданні 18.01.2021 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача у судове засідання не з`явилися.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.1996 між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради), як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай"), як орендарем, укладено договір оренди нежилого приміщення № 3018, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 10 (пункт 1.1 договору).

До вказаного договору сторонами укладено додаткові погодження № 1-4, що є його невід`ємними частинами.

14.12.2006 сторонами викладено договір оренди в новій редакції, що посвідченій 15.12.2006 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрований за № 4283.

Пунктом 1.3 договору (надалі умови договору приведені в редакції від 14.12.2006) встановлено, що договір розпочинає дію з 15.12.2006 до 15.12.2016.

Відповідно до пунктів 2.2-2.4 договору за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного в додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 3596,88 грн. без урахування ПДВ та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою. Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі невикористання орендованого приміщення на протязі 3-х місяців.

Згідно з пунктом 7.6. договору останній може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

19.07.2007 сторонами підписано додаткове погодження № 1 щодо зміни з 01.01.2007 розрахунок орендної плати.

Надалі, 25.04.2012 між сторонами підписано додаткове погодження № 2, яким змінено найменування сторін.

Додатковим договором від 16.12.2016 № 3 сторони дійшли згоди внести зміни щодо строку дії договору, а саме встановили строк його дії з 16.12.2016 до 16.11.2019. Крім того, погодили розрахунок орендної плати з 16.12.2016 та визначили орендну плату в розмірі 19157,24 грн.

14.11.2019 Департамент комунальної власності Одеської міської Ради звернувся до ПАТ "Одеський коровай" з листом № 01-13/5541, в якому повідомив про закінчення строку дії договору оренди 16.11.2019 та просив передати орендовані приміщення за актом приймання-передачі.

Звернувшись з даним позовом до суду, Департамент комунальної власності Одеської міської Ради просив стягнути з ПАТ "Одеський коровай" заборгованість з орендної плати та пеню за період з 01.08.2019 по 30.06.2020, розірвати договір оренди від 18.11.1996 у новій редакції від 14.12.2006 та виселити ПАТ "Одеський коровай" з орендованих приміщень. Вимоги позову обґрунтовані тим, що в Департаменту відсутні докази звернення до відповідача з повідомленням щодо припинення дії договору оренди після закінчення строку його дії, у зв`язку з чим останній продовжив свою дію до 16.11.2021. З огляду на те, що відповідач не сплачує в повному обсязі та своєчасно орендну плату з серпня 2019, чим істотно порушує договірні зобов`язання, договір оренди підлягає розірванню, а відповідач - виселенню.

У свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на невідповідність вимогам чинного законодавства додаткових погоджень від 19.07.2007 № 1, від 25.04.2012 № 2, від 16.12.2016 № 3, оскільки останні нотаріально не посвідчені, у той час як основний договір від 14.12.2006 був посвідчений нотаріально.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (частина 1 статті 209 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 3 статті 640 ЦК України встановлено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Суд звертає увагу на те, що норма частини 1 статті 654 ЦК України пов`язує форму, у якій повинна вчинятись зміна чи розірвання договору, не з формою, яка є обов`язковою для відповідного договору на час вчинення зміни чи розірвання, а з формою, у якій договір вчинено.

Із матеріалів справи слідує, що 14.12.2006 сторонами викладено договір оренди в новій редакції, що посвідчений 15.12.2006 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрований за № 4283.

У подальшому, сторонами договору укладалися додаткові погодження до договору, якими вносилися наступні зміни: додатковим погодженням від 19.07.2007 № 1 - зміни щодо розрахунку з 01.01.2007 орендної плати; додатковим погодженням від 25.04.2012 № 2 - зміни щодо найменування сторін; додатковим договором від 16.12.2016 № 3 - зміни щодо розміру орендної плати та строку дії договору до 16.11.2019.

Ураховуючи, що спірний договір оренди в новій редакції від 14.12.2006 був посвідчено нотаріально, додаткові погодження та додатковий договір, якими вносились зміни до договору, також мали бути посвідчені нотаріально.

Водночас, додатковий договір № 3 до договору оренди, яким було продовжено строк дії договору до 16.11.2019 та визначено новий розмір орендної плати, нотаріально не посвідчений, у зв`язку з чим останній є нікчемним.

Згідно з частиною 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, недотримання сторонами договору нотаріально посвідченої форми укладених додаткових угод до вказаного договору свідчить про їх нікчемність, у зв`язку з чим за такими додатковими угодами жодних правових наслідків щодо зміни умов договору від 14.12.2006 не виникло.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що має місце істотне порушення умов договору, якщо таке порушення обґрунтовується несплатою орендної плати в розмірі, встановленому додатковим договором № 3, що є нікчемним.

Відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги про розірвання договору, оскільки такі вимоги обґрунтовані саме несплатою орендної плати. Натомість про існування інших обставин, з якими закон пов`язує припинення договору оренди державного або комунального майна, позивач не заявляв і таких обставин судом не встановлено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 916/2519/16.

Оскільки позовна вимога про виселення ПАТ "Одеський коровай" з орендованих приміщень має похідний характер від вимоги про розірвання договору оренди, що не підлягає задоволенню, суд дійшов висновку також про відсутність правових підстав для задоволення вказаної похідної вимоги.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (статтею 74 ГПК України).

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.01.2021

Суддя Мандичев Д.В.