ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа№ 911/1530/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Ковган О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Орел С.С. (довіреність №14-115 від 09.04.2020 року)

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 року

у справі №911/1530/20 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства "Управління міським господарством" Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області"

про стягнення інфляйних втрат, трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення з відповідача борг у загальній сумі 17 278,30 грн., у тому числі: інфляційні втрати у сумі 15 139,87 грн.; 3% річних у сумі 2 138,43 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2020 року у справі №911/1530/20 позов задоволено частково: стягнуто з комунального підприємства "Управління міським господарством" Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області" на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2138, 43 грн. 3% річних та 6666, 72 грн. інфляційних втрат, 1071, 07 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що постановою Верховного Суду встановлено факт порушення відповідачем строків оплати, в наслідок чого, стягнуто основний борг, який сплачено відповідачем 21.11.2018, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 року по справі №911/1530/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 8 473,15 грн. інфляційних нарахувань. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 8 473,15 грн. інфляційних нарахувань, у задоволенні яких було відмовлено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що нарахування інфляційних втрат за наступний період обґрунтовано здійснено позивачем з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, а тому позиція суду першої інстанції про те, що інфляційні втрати слід нараховувати виключно на суму боргу не відповідає нормам чинного законодавства та практиці Верховного Суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2020 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та призначено розгляд справи на 19.01.2021 р.

30.11.2020 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання в якому останні просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

19.01.2021 року у судове засідання представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні інфляційних втрат, в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 137).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона № 1" (далі - первісний боржник, покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12/35-ТЕ-17 від 03.08.2012 (далі - Договір). (а.с.9-14)

За умовами пункту 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2012 році, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору продавець передає покупцю з 01.08.2012 по 31.12.2012 природний газ обсягом до 265 тис.куб.метрів.

Згідно з пунктом 3.3. Договору приймання - передача природного газу, переданого продацем покупцеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 1091,00 гривень, крім того, податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 1309,20 грн.

Відповідно до пункту 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% вартості поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 11.1. Договору договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 92408,58 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.09.2012 на суму 28424,04 грн., від 31.10.2012 на суму 64056,54 грн. (а.с. 15-16)

28.12.2012 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона № 1" (первісний боржник) та Комунальним підприємством "Управління міським господарством" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу № 13/3780-ТЕ-17, згідно з яким, за згодою кредитора, первісний боржник переводить на нового боржника свій борг у розмірі 70508,42 грн., який виник за договором поставки природного газу № 12/35-ТЕ-17 від 02.08.2012. (а.с. 17-18)

Відповідно до пункту 3.2 Договору новий боржник зобов`язується перераховувати грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором № 12/35-ТЕ-17 від 02.08.2012.

Згідно з пунктом 4.1 Договору новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених договором № 12/35-ТЕ-17 від 02.08.2012.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17 стягнуто з Комунального підприємства "Управління міським господарством" Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 70528,42 грн. основного боргу, 5217,06 грн. пені, 4935,59 грн. 7 % штрафу, 142,50 грн., 3 % річних (з 06.12.2012 по 16.11.2017), 857,70 грн. інфляційних втрат (з 06.12.2012 по жовтень 2017 року), 1224,92 грн. судового збору за подання позовної заяви, 1837,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. (а.с. 29-30)

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 12/35-ТЕ-17 від 03.08.2012, у зв`язку з чим, позивачем заявляються до стягнення 3% річних у розмірі 2138,43 грн. та інфляційні втрати у розмірі 15139,87 грн.

Задовольняючи частково позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Верховного Суду встановлено факт порушення відповідачем строків оплати, в наслідок чого, стягнуто основний борг 70 528,42 грн., який сплачено відповідачем 21.11.2018, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача 3 % річних за період з 17.11.2017 по 20.11.2018 в розмірі 2138,43 грн. та інфляційних втрат за період з 01.11.2017 по 30.01.2018 в розмірі 6666,72 на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за власним розрахунком суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Так, доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на невірному перерахунку, та як наслідок зменшення на 8 473,15 грн., судом першої інстанції суми інфляційних втрат, тому у відповідності до ст. 269 ГПК України, колегія суддів переглядає рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з вимог позовної заяви сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 15 139,87 грн. за період з 01.11.2017 рік по 30.10.2018, нарахуванню згідно інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення у сумі 15 139,87 грн. за період з 01.11.2017 по 30.10.2018, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6666,72 грн. оскільки позивачем здійснювалась індексація суми грошових вимог кредитора з суми основного боргу визначену Верховним Судом в розмірі 70508,42 грн.

В той же час, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає що відмовляючи позивачу в позові в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 8 473,15 грн. судом першої інстанції помилково не враховано, що заборгованість за природний газ станом на листопад 2017 року вже існувала, інфляційні втрати за листопад 2017 нараховані на суму основного боргу і стягнуті за рішенням суду господарського суду Київської області від 02.05.2018 року у справі 911/3685/17, яке набрало законної сили, а тому колегія суддів дійшла висновку, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з листопада 2017 по жовтень 2018 за поставками вересень 2012 та жовтень 2013 обґрунтовано здійснено позивачем у сумі 15 139,87 грн. з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця.

Дослідив матеріали справи колегія суддів перевіривши розрахунок позивача, вважає його арифметично вірним тому, інфляційні витрати правомірно були нараховані в розмірі 15 139,87 грн.:

- за зобов`язаннями за вересень 2012 року на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань попередніх періодів 14 642,81 грн. за період 01.11.2017 по 30.10.2018 рік у розмірі 1 384,12 грн.

- за зобов`язаннями за жовтень 2013 року на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань попередніх періодів 145 524,47 грн. за період 01.11.2017 по 30.10.2018 рік у розмірі 13 755,75 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 року у справі №905/600/18

Доводи апеляційної скарги спростовують висновок місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 р. підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні інфляційних витрат в розмірі 8 473,15 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277 - 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 року у справі №911/1530/20 задовольнити.

Рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 року у справі №911/1530/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 8 473,15 грн. - інфляційних нарахувань.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства "Управління міським господарством" Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області" (08132, Київська обл., Києво - Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Зелена, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 8 473,15 грн. інфляційних нарахувань.

В іншій часині рішення залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства "Управління міським господарством" Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області" (08132, Київська обл., Києво - Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Зелена, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. за подачу позовної заяви та судовий збір у розмірі 3 152,00 грн. за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Київської області

Матеріали справи № 911/1530/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови підписано 27.01.2021

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко