ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

21.01.2021м. ДніпроСправа №904/5865/20(904/5151/20)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОЗАВОД №10", м. Дніпро

про стягнення 9 774 586,42 грн

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Пацан А.Г.

Представники:

від позивача: Сірооченко А.В., посвідчення № 1569 від 13.06.2006

від відповідача: Гурський В.С., посвідчення №0351 від 10.12.2015

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБЗАВОД №10" про стягнення 3 300 000,00 грн. - основного боргу, 6 006 000,00 грн. - штрафної неустойки, 49 364,00 грн. - 3% річних, 366 254,81 грн. - пені, 52 967,61 грн. - індексу інфляції, 146 618,80 грн. - судового збору, 30 000,00 грн. - витрат на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 11.11.2020.

Відповідачем подане клопотання про передачу даної справи господарському суду в провадженні якого перебуває справа №904/5865/20 про банкрутство ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10", мотивоване тим, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 відкрито провадження у справі №904/5865/20 про банкрутство ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10", а отже, враховуючи, що провадження у справі №904/5151/20 з майновою вимогою до Боржника відкрито 19.10.2020 (до відкриття провадження у справі про банкрутство), то, відповідно до ч.3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи №904/5151/20 підлягають передачі господарському суду, в провадженні якого перебуває справа №904/5865/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОЗАВОД №10", для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Відповідно до частин 2, 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна та ін. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 передано матеріали справи № 904/5151/20 господарському суду, в провадженні якого перебуває справа № 904/5865/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОЗАВОД №10" (ідентифікаційний код 31911401), для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.11.2020 справа № 904/5151/20 передана на розгляд судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2020 прийнято матеріали справи №904/5151/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (49021, м. Дніпро, вул. Варварівська, буд.28, ) про стягнення 9 774 586,42 грн до розгляду в межах справи №904/5865/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10". Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження , призначено підготовче засідання на 15.12.2020 о 10:30.

Ухвалою суду від 15.12.2020 відкладено підготовче засідання на 14.01.2020 о 09:30 год.

14.01.2021 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.01.2021 о 11:30.

В підготовче засідання, призначене на 21.01.2021, з`явились представники сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору №ФП/1 від 29.01.2015 та Договору №АС/2015-15 від 18.11.2015 про надання поворотної фінансової допомоги.

Так, 29.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" було укладено Договір №ФП/1 про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п.1.1 Договору Позивач надає Відповідачу поворотну фінансову допомогу, а Відповідач зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених Договором.

На виконання умов договору позивач перерахував грошові кошти в сумі 1 300 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №221 від 29.01.2015.

18.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" було укладено Договір №АС/2015-15 про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п.1.1 Договору Позивач надає Відповідачу поворотну фінансову допомогу, а Відповідач зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених Договором.

На виконання умов договору позивач перерахував грошові кошти в сумі 2 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1869 від 18.11.2015.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договорами №ФП/1 від 29.01.2015 та №АС/2015-15 від 18.11.2015 про надання поворотної фінансової допомоги в частині виконання зобов`язань з повернення наданих коштів просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 3 300 000, 00 грн, штрафну неустойку в розмірі - 6 006 000,00 грн, 3% річних в сумі - 49 364,00 грн пеню в сумі - 366 254,81 грн, інфляційні втрати в розмірі - 52 967,61 грн за загальний період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року, витрати зі сплати судового збору в сумі - 146 618, 80 грн, витрати на правову допомогу - 30 000,00 грн .

Отже вимоги, з яким позивач звернувся до суду є конкурсними.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Відповідно до приписів статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута.

Цей принцип полягає, серед іншого, у судовому контролі за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси та інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів, а також за збереженням балансу інтересів сторін у тому числі під час продажу майна банкрута з метою реалізації за найвищу ціну та відповідно до встановленої Кодексом про банкрутство процедури (постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.05.2020 у справі №903/69/18).

Такими чином, з 10.11.2020 (з моменту відкриття провадження у справі про банкротство відповідача), відповідач перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин відповідача, і спеціальні норми ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного суду, зокрема, у постановах від 03.10.2018 у справі № 906/1765/15, від 06.04.2018 у справі №925/1874/13 та чисельної кількості інших судових актів.

За приписами ч.1,2 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Згідно ч.5 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що пред`явлений позов ґрунтується на грошових зобов`язаннях відповідача, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОЗАВОД №10". Позивачем не надано до позовної заяви будь яких виконавчих документів щодо стягнення з відповідача спірної заборгованості.

Відповідно до п.14 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за І вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, і що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Відповідно до ч.2 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на І загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

З урахуванням наведеного, кредитори з конкурсними вимогами зобов`язані звернутися до суду, що здійснює розгляд справи про банкрутство боржника, із заявою про визнання грошових вимог (в інакшому випадку порушується принцип контролю за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси та інтересів боржника).

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства

Належним способом захисту цивільних прав позивача у даній справі є подання заяви позивачем з грошовими вимогами до відповідача.

Відповідачем в підготовчому засіданні 14.01.2021 було заявлено усне клопотання про закриття провадження у даній справі з посиланням на приписи п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушених прав, спірні вимоги підлягають розгляду господарським судом за відповідною заявою кредитора у справі про банкрутство, з якою позивач не позбавлений звернутися до боржника в порядку, визначеному ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

На підставі вищевикладеного, провадження у справі №904/5865/20(904/5151/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (49021, м. Дніпро, вул. Варварівська, буд.28, ) про стягнення 9 774 586,42 грн підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо повернення сплаченого позивачем судового збору при подачі позову, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору за ухвалою повертається у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Однак, повернення судового збору здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила.

Враховуючи те, що на даний час таке клопотання у справі - відсутнє, це питання буде розглянуте судом після надходження відповідного клопотання.

Керуючись п. 1. ч. 1 ст. 231, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 7, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №904/5865/20(904/5151/20) за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (49021, м. Дніпро, вул. Варварівська, буд.28, ) про стягнення 9 774 586,42 грн - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 21.01.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений 25.01.2021.

Суддя А.Є. Соловйова