РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2021Справа № 910/13857/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДТОРГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО"

про стягнення 372537,89 грн.

за участю представників:

від позивача: Книш С.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДТОРГ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 372537,89 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №281118-03/1Г від 28.11.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.09.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/13857/20, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 20.10.2020.

Судове засідання у справі №910/13857/20, призначене на 20.10.2020, було знято з розгляду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.11.2020 продовжив підготовче провадження у справі №910/13857/20 на 30 днів, підготовче засідання у справі №910/13857/20 призначив на 17.11.2020.

Протокольною ухвалою від 17.11.2020 підготовче засідання у справі відкладено на 03.12.2020.

У судовому засіданні 03.12.2020 представник позивача надав суду письмові пояснення по справі та документи по справі.

Протокольною ухвалою від 03.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2021.

Ухвалою від 03.12.2020 повідомлено відповідача про призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою від 09.12.2020 судом виправлено описку щодо зазначення дати судового засідання в ухвалі від 03.12.2020.

У судовому засіданні 14.01.2021 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 14.01.2021 не з`явився. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений ухвалою суду від 03.12.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №713.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 14.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.11.2018 між Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДТОРГ" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (покупець, відповідач) укладений договір поставки №281118-03/1Г (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3. договору загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору.

Згідно із 2.1. договору зобов`язання сторін по поставці товару виникають на підставі погодженого сторонами замовлення покупця. Покупець передає постачальнику замовлення в якому зазначає асортимент товару, його кількість, а також строк поставки.

Асортимент та кількість товару погоджуються сторонами в замовленні і зазначаються в накладних у відповідності до погодженого сторонами замовлення. Постачальник зобов`язується дотримуватися відповідності позицій товару у накладній позиціям у замовленні. Кожне замовлення повинно бути оформлено окремою накладною (п.3.1. договору).

Відповідно до п.4.3. договору передача товару і його приймання покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі накладної і тільки у відповідності із замовленням покупця.

Згідно з п.4.10 договору, обов`язок постачальника по поставці вважається своєчасно та належним чином виконаним з моменту передачі товару у повному обсязі покупцю і надання повного та відповідного пакету документів покупцю на товар.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п.5.5 договору, здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 37 (тридцяти семи) календарних днів з дати поставки товару.

У відповідності до п.7.1.1 п.7.1 договору та пп.7.2.1, 7.2.2 п.7.2 договору постачальник зобов`язаний передавати покупцю товар, а покупець зобов`язаний приймати товар за кількістю та якістю в порядку і терміни, встановлені договором, оплатити товар в розмірах і терміни, установлені даним договором.

Позивач на обґрунтування позовних вимог зазначає, що за період дії договору позивач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання з поставки товару відповідачу, однак відповідач оплату поставленого товару здійснював частково.

Також 28.11.2018 між СГ ТОВ "АГРОПРОДТОРГ" як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІППО" як виконавцем укладено договір про надання послуг №281118-03/2Г, згідно якого виконавець надавав послуги передпродажної підготовки та мерчендайзингу для реалізації продукції (товару) за договором поставки №281118/03-1Г від 28.11.2018 та отримував винагороду в розмірі 5,5% від загальної вартості продукції придбаної виконавцем у замовника.

Пунктом 4.5 договору про надання послуг №281118-03/2Г від 28.11.2018 визначено, що у випадку існування між сторонами взаємної заборгованості (Замовника - по сплаті вартості наданих послуг згідно договору, а виконавця-за отриманий товар, згідно договору поставки №281118-03/1Г від 28.11.18) виконавець вправі застосувати залік зустрічних однорідних (платіжних) вимог, тобто одноособово зменшити суму, що належать до оплати Замовнику за товар на суму вартості наданих Замовнику послуг. Замовник і Виконавець узгодили, що зарахування проводиться Виконавцем одноособово протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості, про що він повідомляє Замовника через надсилання заяви про зарахування.

Згідно із заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №ГП000002346 від 31.07.2020 між сторонами здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 12923,07 грн.

Між сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків згідно із яким заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки №281118/03-1Г від 28.11.2018 станом на 31.07.2020 становить 354756,89 грн.

У період з 01.08.2020 по 13.08.2020 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 17781,00 грн, що підтверджується наданими позивачем у матеріали справи товарно-транспортними накладними за зазначений період.

Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару та наявність у відповідача заборгованості у сумі 372537,89 грн, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 372537,89 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 5.4. договору сторони погодили, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п.5.5 договору, здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 37 (тридцяти семи) календарних днів з дати поставки товару.

Згідно із п.5.5. договору, заборгованість покупця за поставлений товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язань по договору та складає суму (ліміт заборгованості) в розмірі 1000,00 грн.

На підставі укладеного між сторонами договору поставки №281118-03/1Г від 26.11.2018 у позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти товар та оплатити його вартість.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження заборгованості за договором поставки №281118-03/1Г від 26.11.2018 позивачем надано у матеріали справи товарно-транспортні накладні за період з липня по серпень 2020 року.

Згідно зі статтею 601 ЦК, яка кореспондується з положеннями статті 203 ГК, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (ч.2 ст.601 ЦК України).

Отже вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Згідно із заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №ГП000002346 від 31.07.2020 між сторонами здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог по договору поставки №281118-03/1Г від 26.11.2018 та договору про надання послуг №281118-03/2Г від 28.11.2018 на загальну суму 12923,07 грн.

Згідно із підписаним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків, у відповідача станом на 31.07.2020 за договором поставки №281118-03/1Г від 26.11.2018 утворилася заборгованість у сумі 354756,89 грн.

Зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" акт звірки розрахунків складений станом на 31.12.2020 підписаний бухгалтером підприємства Митюк Л.А.

Суд зазначає, що у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акт звірки не є первинним документом.

Однак, відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов`язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18.

З урахуванням наведеного, оскільки, у акті звірки станом на 31.07.2020 знайшли відображення поставки позивачем відповідачеві товару за договором поставки №281118-03/1Г від 26.11.2018, здійснені відповідачем оплати, зарахування сторонами однорідних зустрічних вимог згідно із заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №ГП000002346 від 31.07.2020, суд дійшов висновку, що вказаний акт підтверджує наявність станом на 31.07.2020 у відповідача заборгованості за договором поставки у сумі 354756,89 грн.

Як підтверджено наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними за період з 01.08.2020 по 13.08.2020 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 17781,00 грн.

Наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними, виписками по рахунку, актом звірки станом на 31.07.2020 підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 372537,89 грн.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ураховуючи викладене вище, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 372537,89 грн підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги у частині стягнення 372537,89 грн заборгованості.

Суд зазначає, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Однак, відповідачем доказів на спростування обставин, викладених у позові та відсутності заборгованості у розмірі 372537,89 грн суду не надано.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДТОРГ.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи: копію договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №03/08/20-1 від 03.08.2020, укладеного між позивачем та адвокатом об`єднанням Книш С.В.; копію детального опису наданих послуг від 11.09.2020 до договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №03/08/20-1 від 03.08.2020; копію акту наданих послуг від 16.11.2020 на суму 11000,00 грн; копію квитанції до прибуткового касового ордера №16/11 від 16.11.2020 про оплату послуг на надання правової допомоги на суму 11000,00 грн; копію свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю №277 від 28.04.2004.

Дослідивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено розмір витрат на правничу допомогу по справі №910/13857/20.

Відповідачем заперечень щодо співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу не надано.

Ураховуючи надані адвокатом послуги, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 11000,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи та витрати на правову допомогу у сумі 11000,00 грн відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (01042, м.Київ, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 19/3, корпус 2, КАБІНЕТ 33, ідентифікаційний код 32650231) на користь Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДТОРГ" (43000, Волинська обл., місто Луцьк, ВУЛИЦЯ ПОТЕБНІ, будинок 71, ідентифікаційний код 31431958) основний борг у сумі 372537,89 грн, витрати зі сплати судового збору у сумі 5588,07 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.01.2021.

Суддя С. О. Турчин