ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/492/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави

в особі Стецівської сільської ради Снятинського району

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 52629,40 грн, розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Встановив: Керівник Коломийської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Стецівської сільської ради Снятинського району до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" про стягнення 52629,40 грн, з яких 51310,00 грн - заборгованість з орендної плати, 1319,40 грн - пеня; розірвання договору оренди земельної ділянки від 31.05.2019 укладеного між Стецівською сільською радою Снятинського району та ТОВ "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ", повернення Стецівській сільській раді земельної ділянки площею 10,00 га, кадастровий номер :01:001:0143.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку про те, що прокурор може представляти в судовому порядку інтереси держави лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. "Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. При цьому випадками за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) № 3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави" особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2018 (справа № 924/1256/17) зазначив, що за змістом ч. 3 ст. 23 Закону № 1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він: усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, а здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення до суду є виявлений прокуратурою факт неналежного здійснення своїх повноважень посадовими особами Стецівської сільської ради, що виражається у бездіяльності та не зверненні до суду для відновлення порушених інтересів держави.

Отже, з зазначеного предмета спору, характеру спірних правовідносин, прокурором належним чином обґрунтовано правові підстави звернення до суду з даним позовом за захистом інтересів держави та, відповідно, розгляду його позовних вимог по суті.

Господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу якою позовну заяву залишено без руху та зобов`язано прокурора протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви (ухвала від 10.06.2020). Після усунення недоліків позовної заяви (вх. № 8290/20) останню прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень (ухвала про відкриття провадження у справі від 25.06.2020).

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 14.07.2020; даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція прокурора та позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав зобов`язання щодо орендної плати за період з 01.10.2019 по 01.06.2020, внаслідок чого виникла заборгованість з орендної плати в сумі 51310,00 грн.

З огляду на прострочку грошового зобов`язання із сплати орендних платежів, з посиланням на приписи п. 13 договору, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню в сумі 1319, 40 грн.

Також прокурор просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 31.05.2019 укладений між Стецівською сільською радою Снятинського району та ТОВ "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ", повернути Стецівській сільській раді земельну ділянку площею 10,00 га, кадастровий номер :01:001:0143.

Позовні вимоги обгрунтовані положеннями статей 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", статей 2, 21, 35 Закону України "Про оренду землі", статей 12, 15, 80, 93, 96 Земельного кодексу України, статей 526, 530, 610, 629, 651, 792 Цивільного кодексу України, статей 20, 193, 230 Господарського кодексу України.

Позиція відповідача.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" отримало ухвалу про відкриття провадження у справі 14.07.20, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

15 лютого 2019 року, Стецівською сільською радою на засіданні тридцять першої сесії VII демократичного скликання прийнято рішення № 304-31/2019 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, що в селі Стецева, урочище "Горби", Снятинського району, Івано-Франківської області" (а.с. 22).

На підставі вищевказаного рішення, сесією сільської ради надано дозвіл ТзОВ "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" в особі директора Курилюка Петра Павловича на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 10 га для розміщення будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ, організацій, що в селі Стецева, урочище "Горби", Снятинського району, Івано-Франківської області.

17 травня 2019 року Стецівською сільською радою на засіданні тридцять третьої сесії VII демократичного скликання прийнято рішення № 324-33/2019 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування енергопарку сонячних електростанцій, що в селі Стецева, урочище "Горби" (а.с. 23).

Згідно з умовами даного рішення сесією сільської ради затверджено ТзОВ "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд енергогенеруючих підприємств, установ і організацій площею 10,00 га. кадастровий номер :01:001:0143, яка розташована за адресою: урочище "Горби", с. Стецева, Снятинського району, Івано-Франківської області та надано ТзОВ "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" вищевказану земельну ділянку в оренду терміном на 49 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд енергогенеруючих підприємств, установ і організацій. Встановлено розмір річної орендної плати в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки.

31 травня 2019 року між Стецівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" укладено договір оренди землі (а.с. 24-26).

Відповідно до умов цього договору орендодавець надає в оренду орендарю на підставі рішення тридцять третьої сесії Стецівської сільської ради сьомого демократичного скликання № 324-33/2019 від 17 травня 2019 року, згідно розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 10,00 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, що в с. Стецева, урочище "Горби", Снятинського району, Івано-Франківської області - кадастровий номер :01:001:0143 (пункт 1 договору).

Договір укладено на 49 років (пункт 7 договору).

Цей договір набрав чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації права користування земельною ділянкою відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (прикінцеві положення договору).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки зареєстроване 27.09.2019 року за № 33538976 (а.с. 35-36).

Дія договору може бути припинена шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором (пункт 37 договору).

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у разі: несплати орендної плати протягом більш ніж три місяці поспіль (пункт 38 договору).

У відповідності до пункту 22 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду.

31 травня 2019 позивач передав, а відповідач земельну ділянку для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ, організацій, кадастровий номер :01:001:0143, яка знаходиться в урочище "Горби", Стецева, Снятинського району Івано-Франківської області, про що підписано без жодних зауважень та скріплено печаткою орендаря акт передачі-прийому об`єкта оренди (а.с.29).

Пунктом 8 договору оренди сторони погодили, що орендна плата за оренду земельної ділянки вноситься орендарем у розмірі 3 % річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 87960,00 грн.

Орендна плата вноситься орендарем щомісячно до 10 числа поточного місяця (п. 10 договору).

Пунктом 13 договору передбачено у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 3% (відсотків) несплаченої суми за кожний день прострочення.

В порушення договірний зобов`язань, відповідач з моменту державної реєстрації договору не сплачує орендну плату.

Згідно інформації Стецівської сільської ради № 92/01-40/07 від 02.06.2020 року (а.с. 56) за період з 01.10.2019 року по 01.03.2020 року сума заборгованості по орендній платі складає - 36650,00 грн; за період з 01.04.2020 по 01.06.2020 - 14660,00 грн.

Доказів сплати відповідачем орендної плати за період з 01.10.2019 по 01.06.2020 матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач, з посиланням на умови договору, нарахував останньому пеню за період з 01.10.2019 по 01.05.2020 в сумі 1319,40 грн.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога прокурора в особі позивача до відповідача про стягнення орендної плати в сумі 52629,40 грн, з яких: 51310,00 грн - заборгованість з орендної плати, 1319,40 грн - пеня, розірвання договору оренди землі та повернення об`єкта оренди.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В даній справі між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них (ст. 792 Цивільного кодексу України).

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").

Договір оренди земельної ділянки від 31.05.2019 укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (стаття 289 Податкового кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України).

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за оренду земельної ділянки в за період з 01.10.2019 по 01.06.2020 сумі 51310,00 грн. не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально; відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача, останнім не доведено належного виконання взятого на себе зобов`язання обумовленого договором та законом, то вимога про стягнення з відповідача заборгованості за орендну плату в сумі 51310,00 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню.

Нормою частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу відповідачем своєчасно не сплачена, тобто судом встановлений факт прострочки виконання орендарем грошового зобов`язання з оплати орендних платежів, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

У зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано до стягнення з відповідача, з посиланням на п. 13 договору, пеню в сумі 1319,40 грн. за період з 01.10.2019 по 01.05.2020.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Умовами спірного правочину, а саме пунктом 13 передбачено, що у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 3% (відсотків) несплаченої суми за кожний день прострочення.

При перевірці розрахунку позивача щодо нарахування пені, судом встановлено, що останнім нараховано до стягнення з відповідача пеню за період з 01.10.2019 по 01.05.2020, тобто невірно визначений період нарахування пені.

Згідно з п. 10 договору орендна плата вноситься орендарем щомісячно до 10 числа поточного місяця, тобто граничним строком внесення орендної плати є 10.10.2019, а прострочка виконання зобов`язання починається відповідно з 11.10.2019.

Крім того, згідно приписів ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з правильним розрахунком проведеним судом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 11.10.19 по 11.04.2020 в сумі 1334,00 грн, яка перевищує заявлену до стягнення позивачем, отже, суд задовольняє позов в частині стягнення пені в межах заявлених позовних вимог в сумі 1319,40 грн.

Приписи частин 1, 2 статті 31 Закону України "Про оренду землі" вказують на те, що договір оренди землі припиняється у випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі").

Систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою (пункт "д" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України).

Право наймодавця відмовитись від договору найму якщо наймач не вносить плату за користування річчю впродовж трьох місяців підряд обумовлено частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України.

Приписи частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України вказують на те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 37 договору сторони погодили, що дія договору може бути припинена шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Приписи частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України вказують на те, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до пункту 22 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду.

За таких обставин, беручи до уваги доведений перед судом факт істотного порушення відповідачем умов договору та вимог закону, у вигляді систематичної несплати орендної плати, що в свою чергу позбавило позивача права на отримання орендних платежів на які він розраховував під час укладення договору, то у суду в наявності правові підстави для розірвання в судовому порядку договору оренди земельної ділянки від 31.05.2019, а наслідком є повернення орендованого майна орендодавцю.

З огляду на вимоги частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Прокурором доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до пункту 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Натомість, відповідач будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов`язань не надав, доводи прокурора не спростував.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст. 123 ГПК України).

У відповідності до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керівником Коломийської місцевої прокуратури в особі Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області заявлено одну майнову вимогу (ціна -52629,40 грн) та дві немайнові, тобто належна до сплати сума судового збору становить 6306,00 грн. Натомість, при зверненні з позовом прокуратура сплатила судовий збір в більшому розмірі ніж встановлено законом - 8408,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, на відповідача покладається судовий збір в сумі 6306,00 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 13, 53, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов керівника Коломийської місцевої прокуратури в особі Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" про стягнення 52629,40 грн, з яких: 51310,00 грн - заборгованість з орендної плати, 1319,40 грн - пеня; розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки - задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" вул. Шевченка 87, с. Попельники, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78356 (ідентифікаційний код 42626755) на користь Стецівської сільської ради Снятинського району, вул. Незалежності 1, с. Стецева, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78333 (ідентифікаційний код 04357874) на рахунок НОМЕР_1 , призначення платежу 18010600 - заборгованість з орендної плати в сумі 51310,00 (п`ятдесят одна тисяча триста десять гривень) та пеню в сумі 1319,40 (одна тисяча триста дев`ятнадцять гривень сорок копійок).

Розірвати договір оренди земельної ділянки від 31.05.2019 укладений між Стецівською сільською радою Снятинського району та ТОВ "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ", зареєстрований 27.09.2019 за №33538976.

Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" вул. Шевченка 87, с. Попельники, Снятинський район, Івано-Франківська область,78356 (ідентифікаційний код 42626755) повернути Стецівській сільській раді Снятинського району, вул. Незалежності 1, с. Стецева, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78333 (ідентифікаційний код 04357874) земельну ділянку площею 10,00 га, кадастровий номер :01:001:0143.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФІНІТІ ЕКО ЕНЕРДЖІ" вул. Шевченка 87, с. Попельники, Снятинський район, Івано-Франківська область,78356 (ідентифікаційний код 42626755) на користь прокуратури Івано-Франківської області, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76000, ідентифікаційний код 03530483, рахунок (IBAN) UA 0003924 в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172 - судовий збір в сумі 6306,00 (шість тисяч триста шість гривень).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.01.2021.

Суддя Л.М. Неверовська