РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.01.2021Справа № 910/17865/20

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/17865/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

16 липня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 12.11.2020 року до Комунального підприємства "Київпастранс" (відповідач) про стягнення 76 485,97 грн., з них: страхового відшкодування - 75 142,16 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто сорок дві гривні 16 копійок), 3% річних - 825,33 грн. (вісімсот двадцять п`ять гривень 33 копійки) та інфляційних втрат - 518,48 грн. (п`ятсот вісімнадцять гривень 48 копійок).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування потерпілому, а тому позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки ДТП сталася з вини працівника КП "Київпастранс" (який керував тролейбусом "Богдан 701.10" бортовий номер НОМЕР_1 , та в момент ДТП знаходився при виконанні своїх трудових обов`язків), позивач, посилаючись на положення ст. 1172 Цивільного кодексу України вказує, що обов`язок з відшкодування шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1786520, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 827 ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 року у справі № 910/17865/20 вручено уповноваженому представнику відповідача - 25.11.2020 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 10.12.2020 року (включно).

16.12.2020 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 06-1/1943 від 09.12.2020 року, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову, мотивуючи це тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру завданих збитків, заподіяних в результаті пошкодження застрахованого транспортного засобу, а саме не надано звіту про вартість матеріального збитку, що підтвердження розміру відшкодування. Вказаний відзив на позовну заяву направлений відправленням «Укрпошта Стандарт» 10.12.2020 року, за штриховим кодовим ідентифікатором № 345, що підтверджується датою оформлення на конверті.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у період з 04.01.2021 року по 22.01.2021 року у відпустці, суд здійснює розгляд справи після виходу з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" (надалі - позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-471535НТ, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом "Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

18.04.2019 року на бул. Лесі Українки, 7-А в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса "Богдан 701.10" бортовий номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2020 року у справі № 757/26061/19-п ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, транспортний засіб "Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-471535НТ від 12.12.2018 року.

19.04.2019 року представник страхувальника позивача звернувся до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.

26.04.2019 року представник страхувальника позивача звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування.

Згідно з наявним у матеріалах справи рахунком ремонтної організації (ТОВ «Автосервіс М») № АК-0000279 від 14.05.2019 року та акту виконаних робіт № АК-0000003 від 27.12.2019 року ТОВ «Автосервіс М» вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля "Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 76 442,16 грн.

На підставі складеного позивачем страхового акту № 78287/1 від 24.07.2019 року позивачем було здійснено виплату своєму страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 71 847,26 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 14816 від 25.07.2019 року на суму 71 847,26 грн.

Позивач зазначає, що виплата страхового відшкодування у розмірі 71 847,26 грн. здійснена ним, виходячи з розрахунку: 76 442,16 грн. (вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля згідно акту виконаних робіт № АК-0000003 від 27.12.2019 року) - 1300,00 грн. (франшиза у розмірі 0,5% згідно п. 8.8.1. договору страхування) - 3294,90 грн. (операція по взаємозаліку в рахунок оплати договору страхування).

На твердження позивача, у зв`язку з виплатою власнику пошкодженого у ДТП автомобіля страхового відшкодування, до нього перейшло право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за спричинені збитки, посилаючись на той факт, що тролейбус "Богдан 701.10" бортовий номер 1369 належить на праві власності КП «Київпастранс», а водій ОСОБА_2 станом на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем.

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявою-вимогою № 689-05 від 04.06.2020 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 75 142,16 грн., виплаченого позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.04.2019 року.

Листом № 06-1/1212 від 03.08.2020 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, з підстав того, що позивачем не надано доказів у підтвердження вини водія тролейбуса "Богдан" у скоєнні ДТП; доказів, що ТОВ «Автосервіс М» є спеціалізованим СТО з ремонту автомобілів марки "Hyundai"; представник КП "Київпастранс" не викликався на огляд пошкодженого ТЗ.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП працював в КП "Київпастранс" та виконував свої трудові (службові) обов`язки, що підтверджується довідкою № 85 від 03.12.2020 року КП "Київпастранс", витягом з наказу № 76-к від 21.05.2013 року та шляховим листом № 010636 від 18.04.2019 року (копії містяться в матеріалах справи). Суд відзначає, що з наявних в матеріалах справи документів не вбачається будь-яких правових підстав вважати, що ОСОБА_2 заволодів тролейбусом "Богдан 701.10" бортовий номер НОМЕР_1 неправомірно.

В свою чергу, вина ОСОБА_2 у вчиненні спірної ДТП, яка мала місце 18.04.2019 року встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2020 року у справі № 757/26061/19-п та довідкою № 688896 про дорожньо-транспортну пригоду Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області.

Також, матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що тролейбус, яким нанесено шкоду належить Комунальному підприємству "Київпастранс".

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття:

а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"),

б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Таким чином, оскільки винною у скоєнні вищезазначеної ДТП особою було завдано матеріальної шкоди страхувальнику позивача, останній, виплативши страхове відшкодування своєму страхувальнику (потерпілому) за договором майнового страхування, правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача шкоди, завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру завданих збитків, заподіяних в результаті пошкодження застрахованого транспортного засобу, а саме не надано звіту про вартість матеріального збитку, що підтвердження розміру відшкодування.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що проведення оцінки розміру завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише в разі наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика у редакції станом на дату ДТП).

Відповідно до п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин; строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Згідно з пунктом 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Судом встановлено, що рік випуску автомобіля "Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - 2016, відтак в силу вказаних вище положень чинного законодавства України значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює нулю.

Крім того суд звертає увагу, що норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17.

З огляду на вищенаведене, суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження розміру завданих збитків, заподіяних в результаті пошкодження застрахованого позивачем транспортного засобу.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 825,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 518,48 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц вказала, що приписи статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що заява-вимога № 689-05 від 04.06.2020 року була отримана відповідачем 23.06.2020 року, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту Державного підприємства «Укрпошта» за поштовим ідентифікатором № 810, а тому, зважаючи на положення статті 253 ЦК України, відшкодування шкоди у сумі 75 142,16 грн. повинно бути здійснено в строк до 30.06.2020 року включно, відповідно прострочку оплати страхового відшкодування необхідно рахувати з 01.07.2020 року.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що вони виконані арифметично вірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, відтак, суми інфляційних втрат та 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком позивача, становлять 825,33 грн. - 3% річних та 518,48 грн. - інфляційні втрати.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (ідентифікаційний код 31725604, адреса: 04070, м. Київ, Набережне шосе, 2) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (ідентифікацій код 20344871, адреса: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3) грошові кошти: страхового відшкодування - 75 142,16 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто сорок дві гривні 16 копійок), 3% річних - 825,33 грн. (вісімсот двадцять п`ять гривень 33 копійки), інфляційних втрат - 518,48 грн. (п`ятсот вісімнадцять гривень 48 копійок) та судовий збір - 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 25.01.2021р.

Суддя О.В. Котков