ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

26.01.2021 м.Дніпро Справа № 904/5988/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Паруснікова Ю.Б., Мороза В.Ф.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2020 (повне рішення складено 11.03.2020, суддя Соловйова А.Є.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМІУМ ФАРМ", м. Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТІМА", м. Дніпро

про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2020 у даній справі позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АЛТІМА», оформлені протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АЛТІМА» від 04.10.2018; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АЛТІМА», оформлені протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АЛТІМА» від 21.12.2018; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АЛТІМА» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ФАРМ» 3 842,00 грн судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Парусніков Ю.Б., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2020; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; призначено справу до розгляду на 12.01.2021.

12.01.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 26.01.2021.

26.01.2021 у судове засідання з`явилися представники скаржника та позивача, які надали відповідні пояснення.

Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом та не забезпечив у судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, з посиланням на п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України, просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду від 02.03.2020.

Частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Припис ст. 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до якого віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

З наведеного слідує, що Господарським процесуальним кодексом України виокремлено коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділи на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Отже, особи, які не брали участі у справі також мають право подавати апеляційні скарги на таке рішення суду, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. При цьому обов`язковою умовою для наявності такого права є вирішення судом у справі питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. У такому разі особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї такого права, обґрунтувавши наявність трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) права, (2) інтереси та (3) обов`язки. У свою чергу суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з цієї справи таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, або ж це рішення матиме вплив на інтереси скаржника тощо.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване незалученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст.ст.254, 272 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Встановивши зазначені вище обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (ч.2 ст.50 Господарського процесуального кодексу України) та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п.4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав, вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та/або обов`язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про залучення такої особи як третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов`язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права та/або обов`язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування наявності у ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження рішення суду, заявниця посилається на те, що предмет спору у даній справі стосувався її прав та інтересів, як власника майна, дозвіл на продаж якого було надано оспорюваними рішеннями загальних зборів.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує таке.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішень загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Алтіма», оформлених відповідними протоколами загальних зборів учасників товариства.

До корпоративних належать спори за позовами учасників (засновників, акціонерів) господарського товариства, пов`язані з вимогами про визнання недійсними установчих документів господарського товариства та припинення юридичної особи у зв`язку з порушеннями вимог законодавства щодо порядку їх прийняття та затвердження.

Відповідно до ч.3 ст.80 Господарського кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.87 Цивільного кодексу України).

Установчим документом акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут (ч.1 ст.82 Господарського кодексу України).

У статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом (ч.1 ст.88 Цивільного кодексу України).

Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган (ч.1 ст.97 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до інших органів товариства.

Вирішуючи питання про те, чи є корпоративним спір, пов`язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно враховувати суб`єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога. Справи у спорах про визнання недійсними рішень органів управління господарського товариства за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин. Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Матеріали справи свідчать про те, що предмет даного спору виник із корпоративних відносин.

Сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ч.1 ст.167 Господарського кодексу України).

Таким чином, законодавство визнає статус учасника товариства лише за особою, яка є власником частки у його статутному капіталі.

При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його учасники, які були учасниками на дату прийняття рішення, що оскаржується. Вимоги учасника товариства про визнання недійсним рішення органу управління товариства не підлягають задоволенню, якщо на момент його прийняття позивач ще не набув права власності на частку в статутному капіталі товариства, оскільки його корпоративні права не могли бути порушеними.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_1 не набула корпоративних прав у товаристві з обмеженою відповідальністю "Алтіма", а тому не є учасником цього товариства, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що місцевий господарський суд вирішив питання про права, інтереси та (або обов`язки) апелянта.

Недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю не може визнаватися порушенням прав тих осіб, які не є учасниками (акціонерами, членами) цієї юридичної особи.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №904/7274/17, від 10.06.2020 у справі №914/2259/17 та від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18.

Апеляційним судом встановлено, що ні описова, ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення господарського суду не містять жодних суджень чи висновків суду саме про права та обов`язки скаржника - ОСОБА_1 .

При цьому оскаржуваним рішенням не вирішувались питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , а здійснювалось дослідження наявності факту порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Алтіма" - товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Фарм".

Встановивши наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення у даній справі не стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона є власником нежитлових приміщень, розташованих за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , дозвіл на продаж яких було надано оспорюваними рішеннями загальних зборів товариства, не свідчить про наявність у заявниці відповідних корпоративних прав у товаристві з обмеженою відповідальністю "Алтіма", зокрема, станом на час прийняття оскаржуваного рішення у справі.

Крім того, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 18.01.2021), а власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 (свідоцтво про право власності від 16.01.2020).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не є учасником даної справи, суд першої інстанції не вирішував питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.234,235,264 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2020 у справі №904/5988/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Ухвала складена у повному обсязі 28.01.2021.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б.Парусніков