РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2021Справа № 910/17339/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТІС-ЛІФТСЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУДСЕРВІС"

про стягнення 41 000, 00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬТІС-ЛІФТСЕРВІС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУДСЕРВІС" про стягнення заборгованості у сумі 41 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №17/08-15 від 27.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/17339/20, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

07.04.2020 через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові пояснення по справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 11.11.2020, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 11.11.2020 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку.

За змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУДСЕРВІС" (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬТІС-ЛІФТСЕРВІС" (виконавець, позивач) укладений договір про поставку, монтаж та пусконалагоджувальні роботи ліфтового обладнання №17/08-15, у відповідності до якого виконавець зобов`язується виконати поставку ліфтового обладнання (надалі «Обладнання») виробництва фірми SJEC Corporation, виконати, монтажні та пусконалагоджувальні роботи обладнання, що постачається, а замовник зобов`язується оплатити обладнання та роботи на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Роботи, які повинен виконати замовник до початку монтажу в додатку №3 до Договору (п. 1.4. договору).

У пункті 2.1. сторони досягли згоди щодо ціни на обладнання у загальному розмірі 2 460 150,00 грн з ПДВ: Ліфт LI пасажирський - 902 055,00 грн, Ліфт L2 ЛТПП пасажирський - 1 148 070,00 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 18.09.2015, розрахунки з постачання обладнання замовник здійснює на розрахунковий рахунок виконавця шляхом поетапної оплати в грн. за курсом міжбанку на момент оплати:

1-й етап - 35% від вартості обладнання протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання договору.

2-й етап - 15% від вартості обладнання протягом 40 (сорок) календарних днів після підписання договору.

3-й етап - 40% від вартості обладнання протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від виконавця про готовність відвантаження обладнання з заводу.

4-й етап - 10% від вартості обладнання протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту поставки обладнання на об`єкт замовника.

Сума за роботи за договором становить: 410 000,00 грн. (чотириста десять тисяч грн. 00 коп.), В тому числі ПДВ 20 % - 68 333.33 грн (п. 3.1. договору).

У відповідності до п. 3.1. договору, рахунки за роботи між сторонами проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця:

3.3.1 50% вартості робіт - за п`ять днів до початку виконання робіт;

3.3.2 40% вартості робіт - протягом п`яти банківських днів після підписання актів чи-приймання виконаних робіт;

3.3.3. 10% вартості робіт - протягом п`яти банківських днів після здачі обладнання інспектору Держгірпромнагляду.

Згідно із п. 4.1. договору сторони погодили, що поставка обладнання здійснюється в строки, визначені сторонами в Додатку №1 до договору.

Поставка обладнання здійснюється з порту України автомобільним транспортом на будівельний майданчик (Об`єкт) замовника виконавцем за умовами ІНКОТЕРМС-2010 DDP м Київ, пр-т Оболонський, 30а.

Відлік часу для поставки обладнання починається з моменту виконання замовником етапу 1 в п.п.2.3 і узгодження замовленої документації (п. 4.2. та 4.3. договору).

В пункті 5.1. договору визначено, що роботи з монтажу обладнання виконуються виконавцем протягом 30 календарних днів, за умови надання замовником фронту робіт і готовності будівельної частини до монтажу обладнання. А також виконання замовником робіт в додатку №4 до цього договору і виконання п. 3.3.1; Роботи по механо-регулюванню і налагодження обладнання - протягом 7 днів після виконання будівельно оздоблювальних робіт.

Цей договір набуває законний сили з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань, прийнятих по цього договору (п. 10.1 договору).

Позивачем на виконання умов договору було виконано роботи передбачені договором, про що сторонами було підписано Акт надання послуг №13 від 30.05.2017 на суму 410 000,00 грн.

Відповідач, своє зобов`язання в частині оплати за виконані роботи виконав частково на загальну суму 369 000,00 грн, що підтверджується випискою з рахунка позивача про оплату на суму 250 000,00 грн та платіжними дорученнями №5 від 15.06.2017 на суму 80 000,00 грн, №365 від 12.03.2018 на суму 39000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором становить 41 000,00 грн.

16 жовтня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію про сплату заборгованості у сумі 41 000,00 грн. Докази направлення наявні в матеріалах справи.

Оскільки відповідач заборгованість за договором №17/08-15 від 27.08.2015 не погасив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 41 000,00 грн заборгованості .

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір №17/08-15 від 27.08.2015 про поставку, монтаж та пусконалагоджувальні роботи ліфтового обладнання за своєю правовою природою є змішаним договором з елементами договору підряду та поставки.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4.ст. 882 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено, позивач поставив погоджений сторонам товар та виконав обумовлені роботи, що підтверджується Актом надання послуг № 13 від 30.05.2017 на суму 410 000,00 грн. Зазначений Акт підписаний відповідачем без зауважень та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Відповідно п. 3.1. договору, рахунки за роботи між сторонами проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця:

3.3.1 50% вартості робіт - за п`ять днів до початку виконання робіт;

3.3.2 40% вартості робіт - протягом п`яти банківських днів після підписання актів чи-приймання виконаних робіт;

3.3.3. 10% вартості робіт - протягом п`яти банківських днів після здачі обладнання інспектору Держгірпромнагляду.

Відповідачем здійснено часткову оплату за договором №17/08-15 від 27.08.2015 про поставку, монтаж та пусконалагоджувальні роботи ліфтового обладнання на загальну суму 369 000,00 грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 41 000,00 грн. (410 000,00 грн. - 369 000,00 грн.)

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів, з цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором №17/08-15 від 27.08.2015 про поставку, монтаж та пусконалагоджувальні роботи ліфтового обладнання у сумі 41 000,00 грн. належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості у сумі 41 000, 00 грн з відповідача.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУДСЕРВІС" (01001, місто Київ, вулиця Софіївська, будинок 10А, ідентифікаційний код 13716094) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТІС-ЛІФТСЕРВІС" (04108, місто Київ, ПРОСПЕКТ СВОБОДИ, будинок 2, ідентифікаційний код 39354279) заборгованість у розмірі 41 000,00 грн та судовий збір сумі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 26.01.2021

Суддя О.В. Гулевець