ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.01.2021 Справа № 905/147/18 Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Шахтарськтранс (місцезнаходження: 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Італійська, будинок 116 А; ідентифікаційний код 33467331)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика №105 (місцезнаходження: 85486, Донецька область, місто Селидове, селище міського типу Цукурине, вул.Шахтна, будинок 40; ідентифікаційний код 31832110)

про стягнення 11 903 001,63 грн.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Романцова О.О.

Представники:

позивача: не з`явився (не викликався);

відповідачів: не з`явився (не викликався).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Викладення позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю Шахтарськтранс звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика №105 про стягнення 13 442 851,54 грн., з яких:

· 3 327 339,54 грн. збитки;

· 6 553 712,00 грн. пеня;

· 3 561 800,00 грн. штраф.

07.12.2020 судом отримана заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, якою позивач наполягає на стягненні з відповідача 11 655 361,91 грн., у тому числі:

· 1 787 489,63 грн. збитки;

· 6 553 712,00 грн. пеня;

· 3 561 800,00 грн. штраф.

З огляду на складові вимог позивача сума позову становить 11 903 001,63 грн. із розрахунку: 787 489,63 грн. + 6 553 712,00 грн. + 3 561 800,00 грн. = 11 903 001,63 грн., а не 11 655 361,91 грн., як зазначив позивач у своїй заяві.

2. Процесуальні дії у справі

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.03.2018, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Шахтарськтранс відмовлено повністю.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.10.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шахтарськтранс задоволено, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018 та рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2018 у справі № 905/147/18 скасовано. Справу № 905/147/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 в задоволенні позовних вимог ТОВ "Шахтарськтранс" до ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" відмовлено повністю; судові витрати за розгляд справи покладено на позивача.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 рішення Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 залишено без змін.

Судові рішення 1-ї інстанції від 21.05.2019 і від 09.09.2019 апеляційної інстанції мотивовані тим, що спірні відносини виникли у зв`язку з виконанням договору зберігання. Посилаючись на положення статей 626, 509, 11, 526, 525, 615, 599, 942, 950, 610, 611, 546, 549 Цивільного кодексу України, статей 67, 179, 193, 230 Господарського кодексу України, умови Договору зберігання, суди встановили, що підставою для повернення майна є вимога (заявка) позивача, натомість позивачем не надано доказів направлення/вручення передбаченої договором вимоги (заявки), а тому не доведено належними та допустимими доказами обставин пред`явлення відповідачу вимоги стосовно кількості продукції, а отже не доведено порушення відповідачем умов договору. З огляду на норми статті 22 Цивільного кодексу України, статей 225, 224 Господарського кодексу України, суди дійшли висновків про недоведеність позивачем підстав для виникнення відповідальності за завдання збитків, їх розміру. Крім того, суди зазначили про необґрунтованість стягнення з відповідача пені, оскільки для її розрахунку застосовано ціну однієї тони вугілля, встановлену після 07.09.2017, в той час як до стягнення заявлена пеня за період з 01.05.2017 року по 31.10.2017. Суди встановили безпідставність тверджень позивача про неналежну якість спірного вугілля з огляду на ненадання позивачем актів про фактичну якість продукції, що надійшла, відповідно до умов Інструкції П-7 та актів про відбір проб.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шахтарськтранс задоволено, постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 і рішення Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Скасовуючи рішення господарського суду Донецької області від 21.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019, суд касаційної інстанції зазначив наступне:

«… Верховний Суд у постанові від 17.10.2018, направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, зосередившись на питанні наявності/відсутності підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу збитків у зв`язку з поверненням зі зберігання майна неналежної якості, залишили поза увагою, не дослідили та фактично взагалі не вирішили позовні вимоги ТОВ "Шахтарськтранс" про стягнення з ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" неустойки (пені, штрафу) у зв`язку з простроченням відповідачем повернення майна зі зберігання у запитуваному позивачем обсязі; при цьому, визначивши ці вимоги похідними від вимог про стягнення збитків, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували зазначені положення чинного законодавства та умови договору зберігання від 27.03.2017 № 25/111 щодо правових наслідків порушення зобов`язання, належним чином не встановили характер спірних правовідносин сторін, не дали належної оцінки як доводам і доказам позивача з цього питання, так і запереченням відповідача, наведеним у відзиві на позов, який, зокрема, не спростовував обставини прострочення виконання зобов`язання щодо повернення майна у відповідному обсязі протягом квітня 2017 року.

5.14. Проте при новому розгляді суди попередніх інстанцій не виконали вказівок Верховного Суду та не врахували заперечень відповідача у справі, які свідчать про незгоду з розрахунком штрафних санкцій, проте не містять спростування самого факту прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, суди не з`ясували, на підставі чого відповідач здійснював повернення вугілля зі зберігання, якщо пунктом 3.1.3 Договору визначено, що таке повернення здійснюється саме на підставі заявки позивача.

5.15. Суди дійшли помилкового висновку, що пред`явлені до стягнення збитки мають характер не реальних збитків, а неодержаних доходів. Проте, відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).Тому, за змістом частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, позовні вимоги стосуються саме реальних збитків, оскільки зумовлені поверненням вугільного концентрату гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання, про що зазначено у позовній заяві.

5.16. Суди попередніх інстанцій установили, що при розрахунку розміру штрафу та пені позивачем необґрунтовано застосовано ціну однієї тони вугілля, встановлену після 07.09.2017 на рівні 2200 грн без ПДВ, при розрахунку санкцій з 01.05.2017 року, тоді як згідно з пунктом 7.1 Договору вона становить 2000,00 грн без ПДВ. Проте, не здійснивши перерахунок, відмовили у задоволенні позовних вимог в цій частині, зазначивши, що обґрунтованість поданого розрахунку вимог не доведена.

5.17. Скаржником також зазначається, що апеляційний господарський суд залишив поза увагою доказ, поданий разом з апеляційною скаргою, лист-заявку №235/04-09 від 07.04.2017. При цьому судом апеляційної інстанції не наведено мотивів відхилення такого доказу, а лише констатовано його відсутність у матеріалах справи.

5.18. Суди, відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення збитків у зв`язку з відвантаженням відповідачем вугілля гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання, виходили із того, що неналежна якість вугілля не підтверджена позивачем належними та допустимими доказами. При цьому суди не взяли до уваги Акт приймання-передачі концентрату, за яким здійснювалося повернення вугілля (пункти 2.3, 2.4 Договору). На виконання вимог Договору сторони при поверненні вугілля зі зберігання підписали Акт прийому-передачі концентрату (продуктів збагачення) від 30.06.2017 з додатком до Акта реєстром вагонів. Саме в останньому сторони визначили якісні показники вугілля, що поверталося зі зберігання. Тобто, сторони фактично погодили якісні показники вугілля при його поверненні, що в свою чергу виключає необхідність застосування Інструкції П-7 при прийнятті товару за якістю».

31.01.2020 матеріали справи повернулись до господарського суду Донецької області.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №905/147/18 визначено суддю Матюхін В.І. (витяг з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020).

Ухвалою від 05.02.2020 новим складом суду справу 905/147/18 прийнято до свого провадження, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Підготовчі засідання неодноразово відкладались.

Представник позивача у підготовчому засіданні позовні вимоги у зменшеній сумі (11 903 001,63 грн.) підтримав і визнав помилку у підрахуванні загальної суми позову.

Відповідач явку свого представника в жодне підготовче засідання не забезпечив, ніяких документів щодо суті спору під час підготовчого провадження не надав.

Ухвалою суду від 17.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12:00 год. 14.01.2021. Явка представників сторін (позивача, відповідача) в судове засідання визнавалась не обов`язковою.

3. Позиція сторін

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання умов договору зберігання від 27.03.2017 № 25/111, укладеного між сторонами, позивачем як поклажодавцем передано ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" (зберігачу) вугільну продукцію (вугільний концентрат) у кількості, асортименті, з якісними характеристиками та в порядку і на умовах, визначених цим договором. У порушення умов договору відповідач не виконав вимогу позивача щодо відвантаження у квітні 2017 року вугільного концентрату у кількості 16 190 тон, оскільки повернув товар не в повному обсязі та гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання, чим заподіяно позивачу збитків у розмірі 1 787 489,63 грн. (з урахуванням поданої заяви від 04.12.2020). Неналежне виконання умов договору є, на думку позивача, підставою для нарахування передбачених умовами договору штрафних санкцій: пені у розмірі 0,1 % від вартості всього майна за кожен день прострочення виконання обов`язку щодо відвантаження майна та штрафу у розмірі 10 % від вартості майна, що підлягало відвантаженню, за недотримання вказівок поклажодавця.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце нового розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у підготовчому і судовому засіданні, відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин не надав, у зв`язку з чим господарським судом справа на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Під час попередніх проваджень відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що при розрахунку пені та штрафу позивач зазначає 16 190 тон, як кількість невиконаного зобов`язання за договором зберігання. Натомість станом на 01.05.2017 на виконання замовлення позивача, відповідачем було відвантажено 7 359,06 тон вугільного концентрату, про що і сам позивач зазначає у своїй позовній заяві. У зв`язку з цим відповідач вважає, що розрахунок пені і штрафу за невиконання відповідачем зобов`язань за договором, наведений позивачем, є необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить умовам договору.

Щодо пред`явлених до стягнення сум збитків відповідач зазначав, що позивачем не додано до позовної заяви жодних документів на підтвердження розміру збитків та не доведено безпосередньо факту завдання відповідачем шкоди позивачу. Окремо відповідач звертав увагу суду на те, що в рамках кримінального провадження 30.06.2017 на території відповідача було проведено обшук, в ході якого було вилучено майно відповідача, зокрема і печатки, документація та комп`ютерна техніка. Досудове слідство триває і до теперішнього часу, що значно ускладнює роботу підприємства відповідача.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем надано суду: залізничні накладні, листування від 14.12.2017 № 15/132, від 26.12.2017 № 15/141, від 15.01.2018 № 17/11 щодо надання заявки на відвантаження вугільної продукції з доказами направлення ТОВ Шахтарськтранс, протокол обшуку від 30.06.2017, ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.06.2017 по справі № 237/2356/17 (провадження №№ 1-кс/237/213/17, 1-кс/237/214/17, 1-кс/237/215/17), від 15.01.2018 по справі № 237/4655/17 (провадження № 1-кс/237/11/18), копії яких долучено до матеріалів справи.

Причиною виникнення спору є різний підхід сторін щодо розрахунку пені і штрафу, а також наявності/відсутності у позивача збитків. На думку відповідача розрахунок пені і штрафу, наведений позивачем, є необґрунтованим, а завдання шкоди не доведено. Позивач вважає, що збитки мали місце внаслідок відвантаження вугілля з гіршими якісними показниками, а не виконання умов договору є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірах, які обумовлені цим договором.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Між ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" (зберігач) і ТОВ "Шахтарськтранс" (поклажодавець) 27.03.2017 укладено Договір зберігання № 25/111 (далі договір), за умовами якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання вугільну продукцію (надалі іменовану як «майно» або «вугілля») у кількості, асортименті, з якісними характеристиками та в порядку і на умовах, визначених цим договором (пункти 1.1, 1.2).

Згідно пункту 2.3 договору приймання-передача вугілля на/зі зберігання відбувається шляхом його передачі однією стороною іншій та складанням відповідного акта приймання-передачі. В акті приймання-передачі зазначається кількість, якісні показники майна, що передається, місце, де відбудеться зберігання майна.

Відповідно до пункту 2.4 договору, акт приймання-передачі вугілля, що складається сторонами при передачі поклажодавцем вугілля на зберігання зберігачу, містить дані щодо кількісних та якісних характеристик вугілля та при поверненні вугілля поклажодавцю зі зберігання зберігач зобов`язаний повернути вугілля за якісними та кількісними характеристиками, що вказані в акті приймання-передачі вугілля.

Пунктом 2.7 договору визначено, що партія вугілля відвантажується після відбору об`єднаної проби. За результатами лабораторних випробувань об`єднаної проби оформлюється посвідчення про якість/сертифікат якості вугілля в партії.

Відповідно до пунктів 5.4, 5.5 договору, приймання вугілля за кількістю та якістю здійснюється відповідно до умов Інструкції "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству", затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року № П-6 зі змінами та доповненнями та Інструкції "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству", затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7 зі змінами та доповненнями. Кількість та якість вугілля, яке надійшло від поклажодавця та прийняте зберігачем на умовах договору, відображається в актах приймання-передачі вугілля.

У пункті 3.1.3 договору сторони обумовили порядок повернення майна, яке знаходиться на зберіганні, відповідно до якого зберігач після отримання листа від поклажодавця, зобов`язаний протягом 2 робочих днів здійснити відвантаження частини або усього майна, що знаходиться на зберіганні, в залізничні вагони та забезпечити відправлення вагонів залізницею на адресу вантажоотримувача, що вказана у письмовій заявці поклажодавця. Інші дані, необхідні для забезпечення відправлення майна залізницею, надаються поклажодавцем в письмових заявках.

У разі невиконання або неналежного виконання зберігачем зазначеного у пункті 3.1.3 договору обов`язку щодо строків відвантаження майна (всього або його частини), якісних характеристик та кількості майна пунктом 7.6 договору передбачено відшкодування збитків, завданих такими діями поклажодавцю.

Пунктом 3.1.4 договору визначено обов`язок зберігача відшкодувати усі збитки поклажодавця, що понесені внаслідок відвантаження зберігачем неякісного майна, що повинно підтверджуватися згідно з умовами Інструкції "О порядке приема продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству", затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7.

Договором зберігання від 27.03.2017 № 25/111 за невиконання або неналежне виконання його умов сторонами також передбачено як стягнення неустойки (пені, штрафу), так і стягнення збитків (пункти 7.1, 7.2, 7.5, 7.6, 7.7 договору), а саме:

- у випадку порушення зобов`язання, що виникає з договору, сторона несе відповідальність, визначену договором та (або) чинним в Україні законодавством (пункт 7.1);

- порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору (пункт 7.2);

- за кожен день прострочення виконання зберігачем обов`язку щодо відвантаження майна (всього або частини) залізницею за письмовою заявкою поклажодавця, зберігач сплачує на користь поклажодавця неустойку у вигляді пені в розмірі 0,1 % від вартості майна, що встановлюється на рівні ціни, що міститься в договорі на поставку вугілля та/або специфікації до такого договору, що укладені між поклажодавцем та третьою особою (пункт 7.5);

- зберігач відшкодовує поклажодавцю усі збитки, що понесені останнім внаслідок невиконання або неналежного виконання зберігачем свого обов`язку, що міститься в пункті 3.1.3 Договору, щодо строків відвантаження майна (всього чи його частини), якісних характеристик та кількості майна (пункт 7.6);

- у разі недотримання зберігачем вказівок поклажодавця, що містяться в письмових заявках на відвантаження майна, зберігач сплачує на користь поклажодавця штраф у розмірі 10 % від вартості майна, що підлягало відвантаженню за ціною встановленою в порядку, визначеному для визначення розміру пені в пункті 7.5 договору (пункт 7.7).

Відповідно до пункту 9.2 договору, він набирає чинності з дати його підписання та закінчується 31.12.2017 року. Через 31 календарний день поклажодавець має право передати у власність зберігача майно згідно з актом приймання-передачі. У разі відмови поклажодавця протягом 3-х календарних днів після закінчення договору забрати майно, зберігач не має права на свій розсуд розпорядитися збереженим майном і договір вважається продовженим на один рік.

За актом приймання-передачі від 31.03.2017 ТОВ "Шахтарськтранс" передало, а ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" прийняло на зберігання 16 190 тон концентрату (продуктів збагачення), у тому числі:

· концентрат марки ДГ 0-100 у кількості 5 536 т (попіл 22,1 %, волога 11,5 %);

· концентрат марки Г (Г2) 0-100 у кількості 10 654 т (попіл 22,4%, волога 11,2%).

В перерахунку на чисту і суху вагу вугілля (за вирахуванням попелу і вологи) позивачем було передано відповідачеві на зберігання:

- концентрат марки ДГ 0-100 у кількості 3 675,904 т із розрахунку: 5 536 т (загальна вага) 1 860,096 т (вага попелу і вологи: 5 536 х 0,336 (22,1 % + 11,5 %)) = 3 675,904;

- концентрат марки Г (Г2) 0-100 у кількості 7 074,256 т із розрахунку: 10 654 т (загальна вага) 3 579,744 т (вага попелу і вологи: 10 654 х 0,336 (22,4 % + 11,2 %)) = 7 074,256.

Як зазначив позивач у позовній заяві і не спростував відповідач у своєму відзиві «Поклажодавцем було надіслано на адресу Зберігача листа-заявку № 235/04-09 від 7 квітня 2017 року, який отримано Зберігачем 7 квітня 2017 року. Згідно з даним листом Поклажодавець просить відвантажити у квітні 2017 року вугільний концентрат у кількості 16 190 тон». Тобто, за твердженням позивача, не спростованим відповідачем, поверненню протягом квітня 2017 року підлягало усе майно, яке знаходилось на зберіганні у останнього.

Згідно акту приймання-передачі концентрату (продуктів збагачення) від 30.06.2017 на підставі договору ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" передало, а ТОВ "Шахтарськтранс" прийняло:

- концентрат марки ДГ 0-100 у кількості 475,316 т;

- концентрат марки Г (Г2) 0-100 у кількості 6 883,744 т.

Додатком до акту є реєстр вагонів, відвантажених на адресу ТОВ "Шахтарськтранс", підписаний керівником відповідача без будь-яких зауважень і згідно якого відповідачем відвантажено вугілля з такими якісними показниками:

концентрат марки Г (Г2) 0-100:

Дата відвантаженняКількість т дані відповідачаПопіл %, дані відповідачаВолога %, дані відповідачаКількість т дані ТЕСПопіл %, дані ТЕСВолога %, дані ТЕС
12.04.2017138 239,9138,8525,511,2
13.04.20176821,48,86827,311,3
14.04.20176822,79,268,330,310,4
15.04.201727224,511,5270,51626,613,4
16.04.201713823,611,6137,50827,413,2
17.04.201720523,59,320524,210,4
20.04.201713825,59,713822,710,4
21.04.1,413827,611,3
22.04.201713723,311,413723,711,7
23.04.201741124,210,2412,325,910,7
24.04.201713624,910,9136,423,310,3
25.04.201748224,110,3407,07223,49,7
69,472110,4
26.04.201713624,7116822,78,8
6822,411,7
27.04.201720425,49,9203,55825,69,1
29.04.201720621,711,3205,60824,911,4
30.04.201720425,210,367,10826,712,4
13623,610,3
01.05.1203,11624,39,4
02.05.201720526,21167,50823,38
133,02224,812,1
04.05.201720623,311,4203,92826,712,7
05.05.201720725,110,9203,79223,811,7
06.05.201741423,911,2204,61622,413,5
206,77823,811,7
07.05.201720621,111,8204,56622,711,5
08.05.201720423,911,8204,521,610,6
09.05.201720624,411,5205,272811,6
11.05.201720624,310,4204,81626,410
12.05.201720526,511,5202,9326,611,5
13.05.201720426,411,7201,57425,411
14.05.201720826,711,5207,5725,412,5
16.06.1,568,626,210,8
204,828,913,7
17.06.201727422,411,4271,88625,112,7
18.06.1,3271,45829,812,3
19.06.201713625,611,9135,25828,811,2
20.06.,767,50828,110,8
27.06.201713623,611,4135,55827,111,4

концентрат марки ДГ 0-100

Дата відвантаженняКількість т дані відповідачаПопіл %, дані відповідачаВолога %, дані відповідачаКількість т дані ТЕСПопіл %, дані ТЕСВолога %, дані ТЕС
11.04.201720423,39,1203,31627,610,1
12.04.1,213624,911
16.04.201713623,511,61362713,8

Реєстром вагонів, в якому сторони визначили якісні показники вугілля, яке поверталося зі зберігання, сторони фактично погодили якісні показники вугілля при його поверненні, що виключає необхідність застосування Інструкції П-7 при прийнятті товару за якістю.

Як уже зазначено вище, пунктом 2.4 договору передбачений обов`язок зберігача «повернути вугілля за якісними та кількісними характеристиками, що вказані в акті приймання-передачі вугілля». На порушення цього відповідачем відвантажене вугілля з іншими якісними показниками, ніж яке було прийняте на зберігання.

В перерахунку на чисту і суху вагу вугілля (за вирахуванням попелу і вологи) відповідачем було відвантажено зі зберігання:

- концентрат марки ДГ 0-100 у кількості 294.354 т із розрахунку:

1) 203,316 - 76.65 (203,316 х 0,377 (27,6 % + 10,1 %)) = 126.666

136 - 48.824 (136 х 0,359 (24,9 % + 11 %)) = 87.176

136 - 55.488 (136 х 0,408 (27 % + 13,8 %)) = 80.512

2) 126.666 + 87.176 + 80.512 = 294.354

- концентрат марки Г (Г2) 0-100 у кількості 4 358.94 т із розрахунку:

1) 138,85 - 50.958 (138,85 * 0,367 (25,5 % + 11,2 %)) = 87.892;

68 - 26.248 (68 * 0,386 (27,3 % + 11,3 %)) = 41.752;

68,3 - 27.798 (68,3 * 0,407 (30,3 % + 10,4 %)) = 40.502;

270,516 - 108.206 (270,516 * 0,4 (26,6 % + 13,4 %)) = 162.31;

137,508 - 55.828 (137,508 * 0,406 (27,4 % + 13,2 %)) = 81.68;

205 - 70.93 (205 * 0,346 (24,2 % + 10,4 %)) = 134.07;

138 - 45.678 (138 * 0,331 (22,7 % + 10,4 %)) = 92.322;

138 - 53.682 (138 * 0,389 (27,6 % + 11,3 %)) = 84.318;

137 - 48.498 (137 * 0,354 (23,7 % + 11,7 %)) = 88.502;

412,3 - 150.902 (412,3 * 0,366 (25,9 % + 10,7 %)) = 261.398;

136,4 - 45.830 (136,4 * 0,336 (23,3 % + 10,3 %)) = 90.57;

407,072 - 134.741 (407,072 * 0,331 (23,4 % + 9,7 %)) = 272.331;

69,47 - 21.814 (69,47 * 0,314 (21 % + 10,4 %)) = 47.656;

68 - 21.42 (68 * 0,315 (22,7 % + 8,8 %)) = 46.58;

68 - 23.188 (68 * 0,341 (22,4 % + 11,7 %)) = 44.812;

203,558 - 70.635 (203,558 * 0,347 (25,6 % + 9,1 %)) = 132.923;

205,608 - 74.636 (205,608 * 0,363 (24,9 % + 11,4 %)) = 130.972;

67,108 - 26.239 (67,108 * 0,391 (26,7 % + 12,4 %)) = 40.869;

136 - 46.104 (136 * 0,339 (23,6 % + 10,3 %)) = 89.896;

203,116 - 68.45 (203,116 * 0,337 (24,3 % + 9,4 %)) = 134.666;

67,508 - 21.13 (67,508 * 0,313 (23,3 % + 8 %)) = 46.378;

133,022 - 49.085 (133,022 * 0,369 (24,8 % + 12,1 %)) = 83.937;

203,928 - 80.348 (203,928 * 0,394 (26,7 % + 12,7 %)) = 123.58;

203,792 - 72.346 (203,792 * 0,355 (23,8 % + 11,7 %)) = 131.446;

204,616 - 73.457 (204,616 * 0,359 (22,4 % + 13,5 %)) = 131.159;

206,778 - 73.406 (206,778 * 0,355 (23,8 % + 11,7 %)) = 133.372;

204,566 - 69.962 (204,566 * 0,342 (22,7 % + 11,5 %)) = 134.604;

204,5 - 65.849 (204,5 * 0,322 (21,6 % + 10,6 %)) = 138.651;

205,27 - 81.287 (205,27 * 0,396 (28 % + 11,6 %)) = 123.983;

204,816 - 74.553 (204,816 * 0,364 (26,4 % + 10 %)) = 130.263;

202,93 - 77.316 (202,93 * 0,381 (26,6 % + 11,5 %)) = 125.614;

201,574 - 73.373 (201,574 * 0,364 (25,4 % + 11 %)) = 128.201;

207,57 - 78.669 (207,57 * 0,379 (25,4 % + 12,5 %)) = 128.901;

68,6 - 25.382 (68,6 * 0,37 (26,2 % + 10,8 %)) = 43.218;

204,8 - 87.245 (204,8 * 0,426 (28,9 % + 13,7 %)) = 117.555;

271,886 - 102.773 (271,886 * 0,378 (25,1 % + 12,7 %)) = 169.113;

271,458 - 114.284 (271,458 * 0,421 (29,8 % + 12,3 %)) = 157.174;

135,258 - 54.103 (135,258 * 0,4 (28,8 % + 11,2 %)) = 81.155;

67,508 - 26.261 (67,508 * 0,389 (28,1 % + 10,8 %)) = 41.247;

135,558 - 52.19 (135,558 * 0,385 (27,1 % + 11,4 %)) = 83.368.

2) 87.892 + 41.752 + 40.502 + 162.31 + 81.68 + 134.07 + 92.322 + 84.318 + 88.502 + 261.398 + 90.57 + 272.331 + 47.656 + 46.58 + 44.812 + 132.923 + 130.972 + 40.869 + 89.896 + 134.666 + 46.378 + 83.937 + 123.58 + 131.446 + 131.159 + 133.372 + 134.604 + 138.651 + 123.983 + 130.263 + 125.614 + 128.201 + 128.901 + 43.218 + 117.555 + 169.113 + 157.174 + 81.155 + 41.247 + 83.368 = 4 358.94

У відвантаженому відповідачем вугіллі чиста і суха вага вугілля (за вирахуванням попелу і вологи) мала складати:

- концентрат марки ДГ 0-100 у кількості 315.61 т із розрахунку: 475,316 т (загальна вага) 159.706 т (вага попелу і вологи: 475,316 х 0,336 (22,1 % + 11,5 %)) = 315.61;

- концентрат марки Г (Г2) 0-100 у кількості 4 570.806 т із розрахунку: 6 883,744 т (загальна вага) 2 312.938 т (вага попелу і вологи: 6 883,744 х 0,336 (22,4 % + 11,2 %)) = 4 570.806.

Таким чином, погіршення якісних показників відвантаженого вугілля в перерахунку на чисту і суху його вагу становить:

концентрату марки ДГ 0-100 21.256 т із розрахунку: 315.61 - 294.354 = 21.256;

концентрату марки Г (Г2) 0-100 211.866 т із розрахунку: 4 570.806 - 4 358.94 = 211.866.

Згідно договору поставки №111/13 від 06.06.2017, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» і позивачем, останній мав поставляти вугілля з такими якісними показниками попелу і вологи (п.6.1 договору):

· попіл (на сухий стан, %) - 23,0 (базовий рівень), 16,0 28,0 (допустимий діапазон);

· волога (на робочий стан, %) - 8,9 (базовий рівень), 16,0 28,0 (допустимий діапазон).

Ціна вугілля марки ДГ і марки Г (базова) за 1 тону при визначених в п.6.1 договору базових показниках його якості встановлена у у розмірі 2 200,00грн. (з ПДВ). Таким чином, в перерахунку на чисту і суху вагу вугілля його ціна становить 2 200,00грн. (з ПДВ) за 0,681 т із розрахунку: 1000кг - 319 кг (23,0 % попіл + 8,9 % волога) або 3 230.54 грн. (з ПДВ) за 1 тону.

Як наслідок, збитки відповідача внаслідок відвантаження вугільного концентрату гіршої якості ніж було прийнято на зберігання становлять 753 109,95грн. із розрахунку:

1) 21.256 т (вага чистого і сухого концентрату марки ДГ) + 211.866 т (вага чистого і сухого концентрату марки Г (Г2)) = 233.122 т;

2) 233.122 т х 3 230.54 грн. (ціна чистого і сухого концентрату з ПДВ за 1 тону) = 753 109,95грн.

Умовами укладеного між сторонами договору зберігання від 27.03.2017 № 25/111 передбачено, що:

- «порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з рушенням умов, визначених змістом цього договору» (п.7.2 договору);

- «зберігач несе відповідальність у вигляді відшкодування вартості втраченого майна за ринковими цінами на момент втрати, але не менше ціни, яка є рекомендованою відпускною ціною, що встановлюється Міністерством енергетики та вугільної промисловості України для державних вугледобувних підприємств, або ціни, що міститься в договорі на поставку вугілля та/або. в Специфікаціях до такого договору на розсуд поклажодавця» (п.7.3 договору).

ТОВ "Шахтарськтранс" 28.07.2017 заявлено претензію № 1 до ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" про виплату збитків у розмірі 1 877 115,25 грн, завданих позивачеві внаслідок повернення зі зберігання вугільного концентрату гіршого за якісними показниками ніж той, що приймався на зберігання. Претензія залишена відповідачем без задоволення.

В претензії позивач також зазначав, що «Поклажодавцем було надіслано на адресу Зберігача листа-заявку № 235/04-09 від 7 квітня 2017 року, який отримано Зберігачем 7 квітня 2017 року. Згідно з даним листом Поклажодавець просить відвантажити у квітні 2017 року вугільний концентрат, що був переданий на зберігання, у кількості 16 190 тон».

Наведене стало підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача збитків у розмірі 3 327 339,54 грн, що виникли внаслідок відвантаження вугільного концентрату гіршої якості ніж було прийнято на зберігання, пені 6 553 712,00 грн та штрафу 3 561 800,00 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Договірні стосунки між сторонами

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору. За змістом положень статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина 1 статті 936 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Статтею 951 Цивільного кодексу України визначено порядок та розмір відшкодування зберігачем збитків, завданих поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі.

Оскільки положення статті 951 Цивільного кодексу України поширюються лише на відносини по відшкодуванню збитків, завданих внаслідок порушення зберігачем обов`язків по забезпеченню схоронності речі, то у разі порушення інших договірних зобов`язань (наприклад, прострочення повернення речі) такі збитки відшкодовуватимуться у повному розмірі, передбаченому статтею 22 Цивільного кодексу України.

Відшкодування збитків.

Приписами ст.15 Цивільного кодексу України (ЦК України) встановлено, що кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За умовами ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України (ГК України) кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються декількома способами, у тому числі шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.2 вказаної статті збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (ч.1). Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч.2).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків унаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (утрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність за порушення зобов`язання

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов`язання наведено у статті 611 Цивільного кодексу України, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною 1 статті 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором,припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Ч.2 ст.343 Господарського кодексу України обумовлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст.4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня.

Процесуальні положення.

Відповідно до приписів ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно приписів ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

ВИСНОВКИ СУДУ

1. Предметом позовних вимог є стягнення:

- збитків у зв`язку з відвантаженням відповідачем концентрату гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання та строків відвантаження товару

- пені за прострочення виконання обов`язку щодо відвантаження майна і

- штрафу за невиконання вказівок позивача у розмірі 10 % від вартості майна, що підлягало відвантаженню.

2. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням (неналежним виконанням) сторонами договору зберігання № 25/111 від 27.03.2017.

3. Позивачем належними і допустимими доказами доведено факт передачі відповідачеві на зберігання вугільного концентрату з певними якісними характеристиками.

4. Відповідач на заявку позивача щодо відвантаження усього вугілля свої договірні зобов`язання у повному обсязі не виконав, а відвантажений концентрат був гіршої якості від прийнятого на зберігання.

5. Письмова заявка на відвантаження вугільного концентрату позивачем до позову (суду) надана не була, проте зважаючи на те, що відвантаження відповідачем вугілля здійснювалось, суд вважає, подача позивачем відповідачеві заявки мала місце. Щодо кількісних показників заявки, судом врахована та обставина, що позивачем у претензії і позові було чітко зазначено, що протягом квітня 2017 року відповідач мав відвантажити усе вугілля, яке було ним прийнято на зберігання і останній на це ніяк не відреагував, тобто фактично з цим твердженням позивача погодився. Водночас у цій частині судом враховані приписи ч.4 ст.165 241 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої «якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті».

6. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено нарахування штрафних санкцій (штрафу і пені), які стосуються предмету позову, від вартості майна, що підлягало відвантаженню, а не від тієї частини, яка залишилась не виконаною, на чому наполягає відповідач (в договорі про це нічого не сказано). Так, в пункті 7.7 договору чітко зазначено, штраф нараховується «від вартості майна, що підлягало відвантаженню», а в пункті 7.5 договору розмір пені прив`язаний до вартості майна, без конкретизації якого. На думку суду, якщо б мова йшла про частину майна, то сторони про це мали б обумовити в договорі, проте цього зроблено не було. До того ж, п.1.1 договору визначено, що під терміном «майно» у договорі розуміється вугільна продукція, передана на зберігання.

7. Щодо ціни вугільної продукції, то суд констатує, що умовами укладеного між сторонами договору зберігання № 25/111 від 27.03.2017 в частині, що стосується предмету спору, недвозначно визначено, що при розрахунку збитків і штрафних санкцій застосовується ціна майна (вугільного концентрату), яка «міститься в договорі на поставку вугілля та/або специфікації до такого договору, що укладені між поклажодавцем та третьою особою» (пункт 7.5).

8. Штраф за недотримання зберігачем вказівок поклажодавця, зазначених в заявках на відвантаження вугілля, у розмірі 10 % від вартості майна, що підлягало відвантаженню, становить 3 561 800,00 грн. із розрахунку: 2 200,00грн. (ціна вугілля) х 16 190 тон (кількість вугілля, яке підлягало відвантаженню) = 35 618 000,00грн. (вартість вугілля) х 10 % (розмір штрафу) = 3 561 800,00 грн. Позивачем заявлена така ж сума.

9. Пеня прострочення виконання зберігачем обов`язку щодо відвантаження майна за період з 01.05.2017 по 31.10.2017 (включно) становить 6 553 712,00 грн. із розрахунку: 35 618 000,00грн. (вартість вугілля) х 0,1 % (розмір пені) = 35 618,00грн. (розмір пені за 1 день) х 184 днів (кількість днів прострочення) = 6 553 712,00грн. Позивачем заявлена така ж сума. Ч.2 ст.343 Господарського кодексу України судом не застосована, оскільки спірне зобов`язання не є грошовим.

За таких обставин господарський суд вважає, що:

· позивач належними та допустимими доказами довів, що відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав;

· позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню

ьу повному обсязі щодо пені і штрафу;

ьчастково (з огляду на помилковість розрахунку) щодо стягнення збитків.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати в межах встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загалом позивачем було сплачено 1 590 141,02 грн. судового збору (178 545,02 + 302499,00 + 403 290,00 + 302475,00 + 403 332,00 = 1 590 141,02).

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково у сумі 10 868 621,95грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика №105 (місцезнаходження: 85486, Донецька область, місто Селидове, селище міського типу Цукурине, вул.Шахтна, будинок 40; ідентифікаційний код 31832110) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Шахтарськтранс (місцезнаходження: 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Італійська, будинок 116 А; ідентифікаційний код 33467331) 753 109,95грн. збитків, 6 553 712,00 грн. пені, 3 561 800,00 грн. штрафу, 1 451 956,58 грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 27.01.2021.

Суддя В.І. Матюхін