ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 Справа № 904/6272/20
за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 3 489,11грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - Відповідач) про стягнення збитків у розмірі 3 489,11 грн. заподіяних внаслідок незбереження вантажу, прийнятого до перевезення, про що складено комерційний акт №460005/912 від 05.08.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленням нестачі вантажу у вагоні №56470487 під час здійснення його перевезення за залізничною накладною №47624044.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі № 904/6272/20, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву за змістом якого зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язку залізниці перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. В комерційному акті не зафіксовано ознак порушень захисного маркування, які б свідчили про вину перевізника, тому відповідач вважає, що в даному випадку він належним чином виконав умови договору перевезення. Вказане свідчить, про те що залізниця прийняла до перевезення вантаж масою, у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила і видала вантаж у збереженому стані.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2019 між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством Дніпровський металургійний завод" (далі - постачальником) укладено договір поставки товару №787 та додаткові угоди до нього.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити продукцію коксохімічного виробництва.

Згідно п. 3.1 договору, товар поставляється покупцеві залізничним транспортом у справних відкритих піввагонах (далі вагони).

На підставі п. 5.1 договору, покупець здійснює оплату постачальнику в національній валюті України на підставі наданих постачальником оригіналів остаточних рахунків, що враховують підсумкову знижку відповідно до п. 4.3 договору, шляхом перерахування коштів за фактично прийняту кількість товару на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що якщо інше не обумовлено в додаткових угодах специфікаціях, визначених у п. 3.2, оплата за товар проводиться згідно п. 5.1 протягом 30 календарних днів з дати переходу права власності, але не раніше банківського дня з дати отримання покупцем документів, зазначених у п.3.6 цього договору.

23.07.2020 сторонами підписано специфікацію № 2 до договору, відповідно до якої постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (горішок коксовий ГК-1, ГК-2, ГК-3 10-25 мм), у кількості 200 т на суму 10 989 116,40 грн. з ПДВ, на умовах поставки FCA станція Діївка в період з 26.07.2020 по 28.07.2020 100 т., з 29.07.2020 по 31.08.2020 100т.

На виконання умов п.п.3.1, 3.2 договору та специфікації до нього, постачальник за залізничною накладною №47624044 зі станції відправлення Горяїнове Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці відвантажив на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" товар (горішок коксовий ГК-2, 10-25 мм).

За залізничною накладною №47624044 вантаж прибув у рухомому складі в вагоні №56470487, який видано вантажоодержувачу АТ "Запорізький завод феросплавів" зі складанням комерційного акта №460005/912 від 05.08.2020.

В наведеному комерційному акті зафіксовано, що на підставі актів загальної форми №51440 від 01.08.20 станції Нижньодніпровськи Вузол, №44323 від 01.08.2020 станції Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, що прибув груповою відправкою, вказаною на лицьовій стороні цього акту, приймальником поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальником заводу ОСОБА_2 , слідчим Заводського ВП, Бурцевим А.Ю. у присутності заступника начальника станції Тетері О.М., зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №120 держповірка 03.06.2020. За документом значиться тара 23000/22050кг, нетто 47000кг. Фактично виявилось брутто 67520 кг, тара з документа перевірена 22050кг., нетто 45 470кг, що менше документа на 1530 кг. В комерційному відношенні навантаження вище рівня бортів 10см. шапкою. Фактично вантаж маркований двома поздовжніми смугами, що відповідає перевізному документу. Порушене маркування, виїмки ліворуч над 1 люком довжиною 120 см., шириною 120 см, глибиною 50см, над 5-7 люками довжиною 350-380см, шириною 280 см, глибиною 30-40 см. Відсутній вантаж у вагоні вміститись міг.

Враховуючи дані, наведені в комерційному акті, які свідчать про втрату вантажу під час його перевезення, в силу статті 110 Статуту залізниць, відповідальність за збереження вантажу із часу його прийняття до перевезення й до моменту видачі одержувачу, покладається на залізницю.

Позивач зазначає, що недостача вантажу виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить суд стягнути вартість недостачі вантажу із вирахуванням норми природної втрати у розмірі 3 489,11 грн., що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За умовами ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося не з його вини.

Статтею 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності з приписами ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за недостачу - у розмірі дійсної вартості недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Підстави звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, передбачені ст. 111 Статуту, відсутні.

Заперечення відповідача спростовується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, - при перевезенні вантажів у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, - для мінерального палива.

За змістом пункту 20 залізничної накладної №47624044 горішок коксовий. Волога 15,2%

Позивачем складено розрахунок вартості нестачі вантажу, розмір якої, з урахуванням приписів п. 27 Правил видачі вантажів щодо норми природної втрати для вантажів у вологому стані (2%), складає 3 489,11 грн.

Таким чином, вартість нестачі вантажу у вагоні №56470487, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 489,11 грн. з ПДВ.

З урахуванням наведених вище обставин, заявлені позивачем вимоги, підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, б.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) збитки у розмірі 3 489,11грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 21.01.2021

Суддя О.В. Ліпинський