ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.01.2021 Справа №876/60/20

м. Дніпро

Центральний апеляційний господарський суд у складі судді Кузнецової І.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 04.07.2019 у справі №49/2019

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до відповідача 1 Приватного підприємства "Шанс", м. Ромни, Сумська область

до відповідача 2 ОСОБА_1 , м. Ромни, Сумська область

про стягнення заборгованості в сумі 553 367 грн 17 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 04.07.2019 у справі №49/2019 позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку (далі - АТ КБ) "Приватбанк" задоволено, з приватного підприємства (далі - ПП) "Шанс" та ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто 553 367 грн 17 коп. заборгованості за договором від 19.05.2016 та 6 033 грн 67 коп. третейського збору за подання позовної заяви;

- 19.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 04.07.2019 у справі №49/2019;

- у поданій заяві йдеться про незаконність та необґрунтованість рішення третейського суду, про те, що в договорі поруки № P592120372 від 22.09.2017, укладеному між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк", відсутнє третейське застереження, умови цього договору не містять угоди сторін про передачу спору на вирішення третейського суду, відсутня третейська угода і у вигляді окремої письмової угоди, про те, що у зв`язку з викладеними обставинами справа №49/2019 в частині вимог до ОСОБА_1 не підвідомча третейському суду, а також про те, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими від ознайомлений, Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) не можуть бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування;

- згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2019 для розгляду поданої заяви визначено суддю Центрального апеляційного господарського суду Кузнецову І.Л.;

- ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.09.2020 заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням останньому строку для усунення недоліків;

- ухвалою суду від 26.10.2020 відкладено вирішення питання щодо прийняття заяви ОСОБА_1 до надходження третейської справи №49/2019 на адресу Центрального апеляційного господарського суду;

- згідно з ухвалою суду від 16.11.2020 заяву ОСОБА_1 повторно залишено без руху;

- ухвалою суду від 14.12.2020 ОСОБА_1 поновлено строк для подання заяви про скасування рішення третейського суду, заяву прийнято до розгляду, який призначено на 12.01.2021 о 14 год 30 хв.;

- представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно з письмовою інформацією, представленою суду позивачем, у позивача відсутні відомості про визнання недійсною третейської угоди у справі третейського суду №49/2019, про скасування рішення третейського суду у цій справі та про перебування в провадженні інших судів заяви щодо оскарження рішення третейського суду;

- одночасно позивачем зазначено, що він не погоджується з заявою ОСОБА_1 та заперечує проти її задоволення, оскільки оскаржуване рішення є правильним по суті і законним;

- ПП "Шанс" відзив на заяву ОСОБА_1 не надано, представник підприємства в судове засідання не з`явився;

- ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду заяви апеляційним господарським судом, але в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали даної справи та справи Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" №49/2019 апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на таке

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

Згідно з ч. 3 ст. 349 Кодексу при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржено та скасовано лише з таких підстав:

- справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

- рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які входять за межі третейської угоди;

- третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

- третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні приписи містяться і у ст. 350 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до ч. 1 якої рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Ч. 2 ст. 350 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про третейські суди" третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. У свою чергу, третейський суддя - це фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді.

Ст. 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ, у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов`язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; справ у спорах, що виникають з трудових відносин; справ що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.; справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, ст. 6 Закону України "Про третейські суди" містить вичерпний перелік справ (спорів), які не підвідомчі третейським судам.

Ч. 1 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Як вбачається з матеріалів третейської справи № 49/2019, 19.05.2016 ПП "Шанс" було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно з заявою ПП "Шанс" приєдналося до Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), Тарифів банку, що розміщені на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 19.05.2016.

Відповідно до договору для ПП "Шанс" встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку. Кредит у розумінні п. 3.2.1.4.1.4 Умов погашено не було.

В матеріалах третейської справи наявний витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка та клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

П. 3.2.1.1.8 Умов передбачено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Згідно з п. 3.2.1.1.6 Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання, інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредитний ліміт в розмірі 660 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.4 Умов під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закриття банківського дня.

Згідно з п. 3.2.1.5.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

П. 3.2.1.5.4 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, здійснюється протягом п`ятнадцяти років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано клієнтом.

П. 3.2.1.6.1 Умов передбачено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

Відповідно до п. 1.1.7.29 Умов всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору та інших договорів між банком та клієнтом або у зв`язку з ними, в тому числі такі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання дійсними, підлягають вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Посилаючись саме на цей пункт Умов та правил надання банківських послуг щодо наявності третейського застереження, банк звернувся з відповідним позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Крім того, між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 22.09.2017 №Р592120372, у зв`язку з чим ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність перед банком за виконання зобов`язань ПП "Шанс" щодо повернення кредиту.

Відповідно до п.1.1 договору поруки №Р592120372 від 22.09.2017 предметом останнього є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ПП "Шанс" зобов`язань за угодами-приєднаннями до:

п. 1.1.1 розділу 3.2.1 "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода1) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п.3.2.1.4.1.2 "Угоди1" - 21 процентів річних для договорів забезпечених порукою; 34 процентів річних для договорів незабезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно п.3.2.1.4.1.3 "Угоди1" - 42 процентів річних для договорів забезпечених порукою, 68 процентів річних для договорів не забезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п.3.2.1.1.17 "Угоди1" в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до 3.2.1.4.4 "Угоди1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5 процентів від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць".

г) кредиту в розмірі 150 000,00 грн (тридцять тисяч).

Якщо під час виконання "Угоди1" зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Відповідно до п.1.1.2 до розділу 3.2.2 "Кредит на послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг "Угода2" по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п.3.2.2.2. "Угоди2" - 64 проценти річних;

б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені в "Угоді2"

в) кредиту в розмірі 1000,00 грн.

Якщо під час виконання "Угоди2" зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою2" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Відповідно до п. 1.2 договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1 та Угодою 2" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Як вбачається з матеріалів третейської справи, оскаржуване рішення третейського суду прийнято у спорі, що виник з підстав невиконання відповідачем-1 своїх зобов`язань з погашення кредиту та підтвердженої заборгованості за кредитом. Отже, позовні вимоги обґрунтовані обставинами щодо наявності укладеного договору банківського обслуговування від 19.05.2016, факту виконання позивачем зобов`язань за договором у вигляді надання кредитного ліміту в сумі 600 000,00 грн, непогашення кредиту з боку ПП "Шанс", а також щодо наявності договору поруки, укладеного з ОСОБА_1 №Р592120372 від 22.09.2017

Як на підставу для скасування оскаржуваного рішення третейського суду в частині солідарного обов`язку відповідачів, ОСОБА_1 посилається на те, що предметом спору у справі №49/2019 виступали різні самостійні договірні відносини - між кредитором і боржником та між кредитором і поручителем - за різними самостійними договорами. При цьому умови договору поруки не містять третейського застереження. Відтак, в оскаржуваному рішенні третейського суду вирішено питання, яке виходить з межі третейської угоди між АТ КБ "Приватбанк" та ПП "Шанс", що є безумовною підставою для скасування даного рішення.

Як вбачається з тексту договору поруки, останній не містить третейського застереження. З огляду на викладене та враховуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, апеляційний суд дійшов висновку, що спір між банком і поручителем про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, не підвідомчий третейському суду, отже, рішення третейського суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог до відповідача-2.

В той же час, за приписами ч. 4 ст. 349 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені ст. 350 цього Кодексу.

Як зазначено вище, посилаючись саме на пункт 1.1.7.29 Умов та правил надання банківських послуг щодо наявності третейського застереження, банк звернувся з відповідним позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Водночас, матеріали третейської справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач-1 та ознайомився і погодився з ними при підписанні заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказаний документ взагалі містив умови, зокрема, й щодо третейського застереження.

Крім того, роздруківка із сайту банку не може бути належним доказом по справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила надання банківських послуг, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі №6-16цс15 та постановах Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №704/1023/16-ц, від 02.10.2019 у справі №322/1220/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Також, у даному випадку, неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово ним змінювалися, тобто, позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-якій редакції, яка найбільш сприятлива для задоволення позову.

У такий спосіб та за відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу-1 Умови та правила банківських послуг (наявність), ці умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до правовідносин між сторонами, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах третейської справи не містить підпису відповідача-1, тому його не можна вважати частиною договору про відкриття поточного рахунку, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-приєднання, а відтак, відсутні підстави стверджувати, що сторони погодили у письмовому вигляді третейське застереження в порядку, передбаченому Законом України "Про третейські суди", що, за змістом частини першої статті 5 цього Закону, є обов`язковою умовою для передачі на розгляд третейського суду спору, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №591/4633/16-ц та від 18.12.2019 у справі №205/2825/18.

Вищевикладене надає підстави зробити висновок, що дана справа не підвідомча третейському суду.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.08.2020 у справі №876/68/19, від 18.11.2020 у справі №876/51/20.

З огляду на викладене рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 у справі №49/2019 підлягає скасуванню в повному обсязі на підставі положень ст. 350 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий збір, сплачений заявником при поданні заяви про скасування рішення третейського суду, на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст. 129, 256, 346-351 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 04.07.2019 у справі №49/2019 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до Приватного підприємства "Шанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 553 367 грн 17 коп. задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 04.07.2019 у справі №49/2019 скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 1 051,00 грн. судового збору за подачу заяви, видати наказ.

Наказ видати після набрання ухвалою законної сили.

Справу №49/2019 повернути до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Ухвала Центрального апеляційного господарського суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала на підставі ч. 3 ст. 351 та ч. 2 ст. 253 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повна ухвала складена 28.01.2021.

Суддя І.Л. Кузнецова