РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2021Справа № 917/784/20

За позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Катарсіс»

про стягнення 110.496,45 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Степов`юк С.О.

за участю представників сторін

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

18.05.2020 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Катарсіс» про стягнення 110.496,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 15.11.2004 відповідач є власником нежитлової будівлі по вул. Леонова, 2-в, м. Кременчук, Полтавська область. Майно розташовано на земельній ділянці комунальної форми власності загальною площею 1913 кв. м, кадастровий номер :09:004:0142. Між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки зі строком дії до 01.01.2011. Після закінчення дії договору 27.01.2011 відповідач звертався до позивача із заявою про намір поновити договір, у відповідь на яку позивачем було роз`яснено порядок оформлення права на земельну ділянку. Відповідач користується земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та за період з 22.02.2019 по 30.04.2020 оренду плату не сплачує, що призвело до недоотримання доходу від орендної плати. Докази належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема укладення договору оренди та державної реєстрації цього права відсутні. Позивач з посиланням на статті 1212, 1214 Цивільного кодексу України зазначає, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку розмір орендної плати за період з 22.02.2019 по 15.05.2020 становив 110.496,45 грн виходячи із нормативної грошової оцінки землі у 2019 та 2020 роках - 4.994.383,88 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/784/20, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області № 917/784/20 від 18.06.2020 відкладено підготовче засідання на 28.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області № 917/784/20 від 28.07.2020 матеріали справи направлено за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Дослідивши матеріали справи № 917/784/20 судом встановлено, що позивачем не подано доказів, які підтверджують, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1913 кв. м на 2019 рік складає 4.994.383,88 грн у відповідності до ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/784/20 від 17.09.2020 позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви із зазначенням доказів, які підтверджують, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1913 кв. м на 2019 рік складає 4.994.383,88 грн, надавши відповідні докази; доказів надіслання вказаної вище зави та доказів відповідачу.

30.09.2020 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви з наданням відповідних доказів.

Згідно з ч. 12 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/784/20 від 01.10.2020 продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 05.11.2020.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 01.10.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 932 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04083, м. Київ, вул. Межигірська, 83, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 01.10.2020 (номер відправлення 932) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми ф-20 від 05.11.2020 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

З огляду на викладене, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/784/20 від 05.11.2020, у зв`язку з нез`явленням представників сторін, підготовче засідання відкладено на 19.11.2020.

18.11.2020 на електрону пошту суду від Кременчуцької міської ради (без ЕЦП) надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання у справі № 917/784/20 без участі представника позивача та про те, що позивач в повній мірі підтримує заявлені позовні вимоги (вх. № 01-37/83667/20 від 18.11.2020).

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/784/20 від 19.11.2020 клопотання Кременчуцької міської ради про проведення підготовчого засідання у справі № 917/784/20 без участі представника позивача повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/784/20 від 19.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.12.2020.

23.11.2020 від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання призначеного на 19.11.2020 у справі № 917/784/20 без участі представника позивач та про те, що позивача в повній мірі підтримує заявлені позовні вимоги.

07.12.2020 від позивача надійшло клопотання про проведення засідання призначеного на 08.12.2020 у справі № 917/784/20 без участі представника позивача та про те, що позивач в повній мірі підтримує заявлені позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/784/20 від 08.12.2020, у зв`язку з нез`явленням представників сторін, судове засідання відкладено на 19.01.2021.

07.12.2020 від позивача надійшло клопотання про проведення засідання призначеного на 19.01.2021 у справі № 917/784/20 без участі представника позивача та про те, що позивач в повній мірі підтримує заявлені позовні вимоги.

Позивач в судове засідання 19.01.2021 не з`явився.

Відповідач в судове засідання 19.01.2021 не з`явився. Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки ухвалу суду від 08.12.2020 надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією № 594 на адресу 04083, м. Київ, вул. Межигірська, 83.

Проте, конверт разом з ухвалою від 08.12.2020 (номер відправлення 594) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми ф-20 від 12.01.2021 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників сторін.

В судовому засіданні 19.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 206803701 від 14.04.2020, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Катарсіс» 15.11.2004 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю загальною площею 482,6 кв. м по вул. Леонова, 2-в у м. Кременчук, Полтавська область (підстава виникнення права власності - договір № 18 купівлі-продажу від 27.09.2004, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Ліньковою І.Б. за реєстраційним № 5717).

31.01.2006 між Кременчуцькою міською радою (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладений договір оренди (далі - договір), зареєстрований у Полтавській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 16.02.2006 за № 54. Даний договір 31.01.2006 посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1098.

Відповідно до п. 1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення кадастровий номер № :09:004:0142 для експлуатації та обслуговування частини будівлі їдальні з підвалом і допоміжними приміщеннями по вул. Леонова, 2-в в м. Кременчуці (1.11.6- землі іншої комерційної діяльності).

Відповідно до п. 21 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди від 16.02.2005 орендодавець передав, а орендар прийняв об`єкт оренди.

Згідно з п. 8 договору він укладений до 01.01.2011.

Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди, орендар, який належним чином виконував обов`язки, відповідно до умов договору, за відсутності письмових заперечень орендодавця, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар зобов`язаний не пізніше ніж за два

місяці до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір поновлення договору оренди - продовження строку дії договору.

Поновлення договору оренди здійснюється шляхом укладення додаткової угоди між сторонами та її державної реєстрації.

Письмове заперечення орендодавця про поновлення договору оренди є відмовою в продовжені строку дії договору оренди землі з усіма правовими наслідками.

У випадку, коли раніше укладений договір оренди землі, строк дії якого закінчився, не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, такий договір підлягає переукладенню, якому передує відповідне рішення місцевої ради.

28.01.2011 відповідач звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою № 3 від 27.01.2011 про намір поновлення договору оренди землі.

Кременчуцька міська рада Полтавської області листом № 01-19/641 від 04.05.2011 роз`яснила ТОВ «Катарсіс» про порядок оформлення права на земельну ділянку, зокрема необхідно подати клопотання до міської ради встановленого зразка про надання земельної ділянки у користування та згідно ст. 7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарського діяльності» надати адміністратору Єдиного дозвільного офісу технічну документацію із землеустрою та документи, передбачені інформаційною карткою послуги ІК 10-02.

Спір виник у зв`язку з користуванням відповідачем земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно відповідача, без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати, у зв`язку з чим позивач вказує на необхідність стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 22.02.2019 по 15.05.2020 (включно) в сумі 110.496,45 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Як встановлено судом Товариство з обмеженою відповідальністю «Катарсіс» є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 482,6 кв.м, яке розташоване за адресою: вул. Леонова, 2-в, м. Кременчук, Полтавська область, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відомості про правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою площею 0,1913 га (кадастровий номер :09:004:0142), на якій розміщений об`єкт нерухомості, належний на праві власності відповідачу, відсутні.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 17.04.2018 земельна ділянка площею 0,1913 га (кадастровий номер :09:004:0142) по вул. Леонова, 2-в, м. Кременчук, Полтавська область є комунальною власністю.

Згідно додатку рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 встановлено розмір річної орендної плати за земельні ділянки в м. Кременчук - 3% від нормативної грошової оцінки землі (за земельні ділянки, передані для розміщення, експлуатації та обслуговування складських приміщень та майданчиків для зберігання продукції інших виробників без права здійснення торгівлі).

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки, який укладався сторонами, припинив свою дію 01.01.2011.

Матеріали справи не містять доказів оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою.

Земельна ділянка по вул. Леонова, 2-в, м. Кременчук площею 1913 кв.м є сформованою та їй призначено кадастровий № :09:004:0142.

Фактично розмір доходу відповідача, розрахований Кременчуцькою міською радою Полтавської області, як розмір плати за користування земельною ділянкою комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою органом місцевого самоврядування.

Розмір доходу відповідача (безпідставно збережених коштів) за період з 22.02.2019 року по 15.05.2020 (включно) становить 110.496,45 грн.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна - безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України.

Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17.

Водночас, збитки за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та безпідставно набуте майно мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання. Втім, на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, а саме, таких складових як: шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів, є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Судом встановлено, що відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею у вигляді орендної плати, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

При розрахунку суми позовних вимог, Кременчуцькою міською радою було враховано витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1081/0/212-18 від 18.04.2018 та № 1285 від 16.04.2020, відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1913 кв. м по вул. Леонова, 2-в, м. Кременчук, кадастровий № :09:004:0142 на 2019 та 2020 роки складає 4.994.383,88 грн, ставку орендної плати відповідно рішення позивача - 3% від грошової оцінки землі щорічно, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель та понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.05.2012 «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 № 94-908вих.№12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.11.2009 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області».

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 110.496,45 грн за період з 22.02.2019 по 15.05.2020 (включно), суд вважає його правомірним, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Катарсіс» (04083, м. Київ, вул. Межигірська, 83, ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, площа Перемоги, 2, ) 110.496 (сто десять тисяч чотириста дев`яносто шість тисяч) грн. 45 коп. безпідставно збережених коштів, 2.102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 25.01.2021.

Суддя В.В.Сівакова