ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/224/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Фірма "Мізан"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Скрипка І.М., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.)

від 02.11.2020

у справі № 911/224/20

за позовом Приватного підприємства "Фірма "Мізан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "DAJKOVIC CO NAMOS"

про стягнення 807 363, 98 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Приватне підприємство "Фірма "Мізан" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ "DAJKOVIC CO NAMOS" про стягнення 807 363, 98 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2020 закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач 18.09.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до Господарського суду Київської області для продовження розгляду справи по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фірма "Мізан" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2020 у справі №911/224/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині, а саме: запропоновано апелянту надати відповідні докази або вказати інші підстави для поновлення строку.

2. Зміст рішення суду апеляційної інстанції

2.1 Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Фірма "Мізан" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2020 у справі №911/224/20.

2.2. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Оскаржувана ухвала Господарського суду Київської області прийнята 04.08.2020, повний текст підписано 07.08.2020, отже, останнім днем подання апеляційної скарги є 17.08.2020 включно.

Тобто, звернувшись до суду 18.09.2020 з апеляційною скаргою, що підтверджується штрихкодовим ідентифікатором за №592 на поштовому конверті, апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована отриманням скаржником повного тексту оскаржуваної ухвали лише 09.09.2020, однак апелянтом не подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладеного.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 апеляційну скаргу позивача залишено без руху з огляду на те, що вказані в заяві підстави визнані судом неповажними, для вирішення заяви скаржника про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.08.2020 у справі №911/224/20 з підстави, вказаної в заяві, запропоновано апелянту надати відповідні докази або вказати інші підстави для поновлення строку.

Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

22.10.2020 від директора позивача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Позивач зазначив, що з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №989, яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що дата отримання не відповідає дійсності, а підпис про отримання здійснений не ОСОБА_1 , який уповноважений від імені позивача на отримання поштової кореспонденції.

Вказує, що у зв`язку з відображенням недостовірної дати отримання рекомендованого поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №989, позивач 20.10.2020 звернувся зі скаргою до ПАТ "Укрпошта", якою вимагав провести перевірку факту неналежного виконання обов`язків поштарем поштового відділення " 09052" (Київська область, Сквирський район, с. Антонів) ОСОБА_2 та привести у відповідність дату отримання поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №989.

Позивач стверджував, що дійсною датою отримання вказаного поштового відправлення є 09.09.2020 та вимагав від "Укрпошти" відобразити дійсну, на його думку, дату отримання поштового відправлення.

До заяви про усунення недоліків апеляційної скарги позивачем долучено копію скарги ПП "Фірма "Мізан" за підписом директора ОСОБА_7, адресовану ПАТ "Укрпошта", в якій зазначено, що поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором №989, в якому містилася копія оскаржуваної ухвали, був вручений ПП "Фірма "Мізан" 09.09.2020, а даний поштовий конверт отримав начальник цеху ОСОБА_1 .

З доданої до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги копії доповідної записки від 19.10.2020 за підписом головного бухгалтера ОСОБА_5, адресованої директору ПП "Фірма "Мізан" ОСОБА_7., суд апеляційної інстанції встановив таке:

"15.10.2020 начальник цеху ОСОБА_1 отримав поштовий конверт, в якому містилась копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 у справі №911/224/20 про залишення апеляційної скарги без руху. В ухвалі зазначено, що з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що уповноважений представник позивача отримав копію оскаржуваної ухвали 18.08.2020.

На питання - чому поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором №989, отримано 09.09.2020, а в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зазначено дату отримання 18.08.2020? ОСОБА_1 пояснив, що при отриманні 09.09.2020 поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором №989, не розписувався в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та не проставляв дати отримання, оскільки дане повідомлення про вручення було відсутнє, про що було складено відповідний акт.

З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №989, яке міститься в матеріалах справи №911/224/20, вбачається, що дата отримання не відповідає дійсності, а підпис про отримання здійснений не ОСОБА_1 , який уповноважений від імені ПП "Фірма "Мізан" на отримання поштової кореспонденції (навіть неозброєним оком видно різницю почерку ОСОБА_1 , для прикладу на заяві про прийом на роботу, та підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення), а схоже на все підпис та дата про отримання проставлені поштарем поштового відділення 09052 ОСОБА_2 "

В доданому до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги акті б/н від 09.09.2020, за підписами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зазначено, що 09.09.2020 при отриманні ОСОБА_1 поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором №989, в якому містилась копія оскаржуваної ухвали, було відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що унеможливлює проставити дату отримання та підпис про отримання. Вказано, що поштар ОСОБА_2 від підпису даного акту відмовилась.

Розглянувши додані до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги документи та матеріали апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, зазначив, що апелянтом не подано жодного належного доказу на підтвердження отримання його уповноваженим представником копії оскаржуваної ухвали 09.09.2020.

Посилання апелянта на неправомірні дії поштарки ОСОБА_2 колегією суддів оцінено критично, оскільки скаржником не надано доказів надсилання скарги до ПАТ "Укрпошта" (копію якої подано у справу), або доказів будь-яких звернень до ПАТ "Укрпошта" щодо некоректного вручення позивачу спірної поштової кореспонденції або щодо незаконних дій працівників ПАТ "Укрпошта" під час вручення поштових відправлень та проставленення дати отримання поштової кореспонденції на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Пояснення головного бухгалтера позивача ОСОБА_5 , викладені у доповідній записці, за відсутності доказів вказаних обставин, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та є оціночними судженнями головного бухгалтера позивача ОСОБА_5 .

Наданий скаржником акт б/н від 09.09.2020 за підписами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому зазначено про обставини отримання поштового конверта зі штрихкодовим ідентифікатором №989, колегією суддів не прийнято до уваги, з огляду на те, що викладені в ньому обставини є оціночними судженнями не підтвердженими жодними доказами. Крім того, дані щодо осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апелянтом не надано.

Доказів того, що ОСОБА_1 , як начальник цеху уповноважений на отримання поштової кореспонденції позивача, скаржником не надано. Додана апелянтом копія заяви б/н б/д ОСОБА_1 про прийняття його на роботу начальником цеху не підтверджує його повноваження на отримання поштової кореспонденції.

Обставини щодо отримання позивачем поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №989 та посилання на неправомірні дії працівників ПАТ "Укрпошта" не були викладені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка подавалась разом з апеляційною скаргою, письмові пояснення працівників позивача та скарга до ПАТ "Укрпошта" не були додані до вказаної заяви, вказані обставини викладені позивачем лише після залишення апеляційної скарги без руху.

Суд апеляційної інстанції встановив, що з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що уповноважений представник позивача отримав копію оскаржуваної ухвали 18.08.2020 (а.с. 192).

Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що уповноважений представник позивача Козачков В.Л. був присутній в судовому засіданні в суді першої інстанції 04.08.2020, отже був обізнаний про винесення судом оскаржуваної ухвали.

Ухвала Господарського суду Київської області від 04.08.2020 у справі №911/224/20 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.08.2020.

З сайту ПАТ "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №989 було вручено особисто адресату 18.08.2020.

З огляду на викладене, вказані апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження були визнані судом апеляційної інстанції неповажними.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020, Приватне підприємство "Фірма "Мізан" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

3.2. Касаційна скарга Приватного підприємства "Фірма "Мізан" обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції не дав належної правової оцінки всім доводам скаржника, наведеним в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Також Приватне підприємство "Фірма "Мізан" зазначає про те, що 09.11.2020 адвокат Козачков Віталій Леонідович звернувся до ПАТ "Укрпошта" з адвокатським запитом, яким просив надати інформацію щодо результатів розгляду скарги Приватного підприємства "Фірма "Мізан" від 20.10.2020. Проте так само як і на скаргу, відповіді на адвокатський запит, станом на дату подання касаційної скарги немає.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "DAJKOVIC CO NAMOS" просить відмовити в її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін, як таку, що постановлена з правильним застосуванням норм процесуального права.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції з посиланням на норми права, якими керувався Суд

4.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

4.2. Предметом касаційного перегляду є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

4.3. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно зі статтею 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

2. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

3. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 119 Господарського процесуального кодексу України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши всі подані Приватним підприємством "Фірма "Мізан" докази, надавши оцінку всім його доводам, дійшов висновку про те, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

При цьому суд апеляційної інстанції врахував, що уповноважений представник позивача Козачков В.Л. був присутній в судовому засіданні в суді першої інстанції 04.08.2020, отже був обізнаний про винесення судом оскаржуваної ухвали.

Ухвала Господарського суду Київської області від 04.08.2020 у справі №911/224/20 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.08.2020.

З сайту ПАТ "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №989 було вручено особисто адресату 18.08.2020.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що уповноважений представник позивача отримав копію оскаржуваної ухвали 18.08.2020 (том І а.с. 192).

Приватним підприємством "Фірма "Мізан" не подано жодного належного доказу на підтвердження отримання його уповноваженим представником копії оскаржуваної ухвали 09.09.2020.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема, оскаржувати судові рішення у визначеному законом порядку. Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно із статтею 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Як засвідчує позиція Суду, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Згідно з усталеною практикою Суду вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається зазначати підстави, однією з яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у справі за їх участю. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26.04.2007 та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Тобто, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному (касаційному) порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного (касаційного) оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає відсутніми підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки Приватним підприємством "Фірма "Мізан" не доведено порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції та не спростовано його висновків.

Також впродовж розгляду справи в суді касаційної інстанції від Приватним підприємством "Фірма "Мізан" не надходило відповіді на адвокатський запит чи результатів розгляду скарги ПАТ "Укрпошта", про які скаржник зазначав в касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги Приватного підприємства "Фірма "Мізан" колегією суддів відхиляються, оскільки такі зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу положення частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. Виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020, яка була постановлена з дотриманням норм процесуального права.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Касаційну скаргу Приватного підприємства "Фірма "Мізан" залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у справі № 911/224/20 - без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй