УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

20.01.2021Справа № 910/15194/20
За заявою Фізичної особи-підприємця Ганчук Григорія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової,13-В, ідентифікаційний номер 22919904)

про банкрутство

Суддя: Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

заявник - Ганчук Г.В.,

від боржника - Поліщук П.П.,

розпорядник майна - Севостьянов Є.В. (засобами відеозв`язку),

від АТ "Універсал Банк" - Казаєва О.О.

від ОСОБА_2, Деяк Я.М.,

від ОСОБА_1 , Деяк Я.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2020 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Фізичної особи-підприємця Ганчук Григорія Володимировича про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 № 910/15194/20 заяву Фізичної особи-підприємця Ганчук Григорія Володимировича про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 19.10.2020 р., визначених автоматизованою системою арбітражних керуючих Севостьянова Є.В., Гупало Т.В., Боровика Р.Л. зобов`язано подати заяву про участь у справі.

13.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Севастьянова Є.В. про участь у справі.

19.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Боровика Р.Л. про участь у справі.

19.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Кіцула С.Б. про участь у справі.

19.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив боржника.

Судове засідання, призначене на 19.10.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Мандичева Д.В на лікарняному.

Після виходу судді Мандичева Д.В. з лікарняного, суд ухвалою від 23.10.2020 призначив розгляд справи у судовому засіданні на 09.11.2020.

20.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Сиволобова М.М. про участь у справі

28.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Реверука П.К. про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.11.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової,13-В, ідентифікаційний номер 22919904). Визнано грошові вимоги Фізичної особи-підприємця Ганчука Григорія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової,13-В, ідентифікаційний номер 22919904) у розмірі 529 000,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном "Орізон" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової,13-В, ідентифікаційний номер 22919904). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство "Орізон" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової,13-В, ідентифікаційний номер 22919904) за номером 65455 від 11.11.2020р. Призначено розпорядником майна "Орізон" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової,13-В, ідентифікаційний номер 22919904) арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 981 від 23.05.2013). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 23.12.2020 р.

11.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на суму 27 597 500,00 грн.

11.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на суму 1 997 250,00 грн.

14.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Універсал Банк" з грошовими вимогами до боржника на суму 31 384 619,97 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.12.2020 прийнято заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором боржника на суму 1 997 250,00 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 23.12.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.12.2020 прийнято заяву ОСОБА_1 про визнання кредитором боржника на суму 27 597 500,00 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 23.12.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.12.2020 прийнято заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредитором боржника на суму 31 384 619,97 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 23.12.2020.

22.12.2020 до суду надійшло клопотання розпорядника майна про залучення документів до матеріалів справи.

23.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшов звіт розпорядника майна про надіслання заявленим кредиторам повідомлення про результати розгляду грошових вимог.

23.12.2020 до суду надійшло повідомлення по справі від розпорядника майна арбітражного керуючого Севостьянова Є.В.

23.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшли повідомлення розпорядника майна ТОВ "Орізон" про результати розгляду заявлених грошових вимог до боржника, в яких вимоги АТ "Універсал Банк" визнаються частково, вимоги ОСОБА_2 визнані у повному обсязі, вимоги ОСОБА_1 також визнаються повністю розпорядником майна.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.12.2020 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 20.01.2021.

28.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява розпорядника майна Севостьянова Є.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

05.01.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява розпорядника майна Севостьянова Є.В. про долучення документів до звіту.

У судове засідання, призначене на 20.01.21, з`явилися представник ініціюючого кредитора, боржника, розпорядник майна та представники заявлених кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

У ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у наступному порядку:

1) у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

вимоги кредиторів за договорами страхування;

витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються:

вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

У судовому засіданні, що відбулось 27.01.2021 судом розглянуто заяви кредиторів, що надійшли до суду з вимогами до боржника.

Так, за наслідками дослідження поданих до суду заяв з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон» підлягає:

ОСОБА_1

Так, із заяви ОСОБА_1 вбачається, що у боржника існує заборгованість у розмірі 27 597 500,00 грн.

Як встановлено судом, 25.12.2007 між ОСОБА_1 (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" (позичальник) було укладено договір позики на суму 830 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 15.01.2019.

Пунктом 3 договору позики сторони погодили, що у випадку невиконання зобов`язання, позичальник, крім суми боргу за цим договором, зобов`язується сплатити позикодавцю штраф у сумі 25 % від неповернутої частини боргу.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 6-1662цс17, в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц).

Оскільки позичальник у встановлений договором позики від 25.12.2007 строк грошові кошти не повернув, ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про стягнення боргу за вказаним договором.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2020 у справі № 753/9175/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 27 597 500,00 грн., з яких: 22 078 000,00 грн. - сума основного боргу, 5 519 500,00 грн. - штраф.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, судом вважаються обґрунтованими підтверджені судовим рішенням у справі № 753/9175/20 суми боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" за договором позики від 25.12.2007, а саме: 22 078 000,00 грн. - сума основного боргу, 5 519 500,00 грн. - штраф.

При цьому судом ураховано, що арбітражним керуючим у повідомленні про результати розгляду грошових вимог вимоги ОСОБА_1 визнані в повному обсязі.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 кредитором боржника на суму 27 601 704,00 грн., з яких: 22 078 000,00 грн. - вимоги четвертої черги, 5 519 500,00 грн. - вимоги шостої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00грн.

ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою при визнання кредитором боржника на суму 1 997 250,00 грн.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 10.01.2012 між ОСОБА_2 (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" (позичальник) було укладено договір позики на суму 60 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 15.01.2013.

Пунктом 3 договору позики сторони погодили, що у випадку невиконання зобов`язання, позичальник, крім суми боргу за цим договором, зобов`язується сплатити позикодавцю штраф у сумі 25 % від неповернутої частини боргу.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 6-1662цс17, в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц).

Оскільки позичальник у встановлений договором позики від 10.01.2012 строк грошові кошти не повернув, ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про стягнення боргу за вказаним договором.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09.09.2020 у справі № 939/936/20 позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1 997 250,00 грн.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, судом вважаються обґрунтованими підтверджені судовим рішенням у справі № 939/936/20 суми боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" за договором позики від 10.01.2012 у розмірі 1 997 250,00 грн., з яких: 1 597 800,00 грн. - вимоги четвертої черги, 399 450,00 грн. - вимоги шостої черги.

При цьому судом ураховано, що арбітражним керуючим у повідомленні про результати розгляду грошових вимог вимоги ОСОБА_2 визнані в повному обсязі.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_2 кредитором боржника на суму 2 001 454,00 грн., з яких: 1 597 800,00 грн. - вимоги четвертої черги, 399 450,00 грн. - вимоги шостої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00грн.

Акціонерне товариство «Універсал Банк»

Із заяви Акціонерного товариства «Універсал Банк» слідує, що у боржника існує заборгованість у розмірі 31 388 823,97 грн.

Звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог, Банк зазначає, що 26.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орізон» (позичальник) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL742 (далі - генеральний договір).

Відповідно до п.1.1 генерального договору банк зобов`язується надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 900 000,00 дол. США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі.

Ліміт договору розраховується в базовій валюті незалежно від валюти кредитних послуг, що надаватимуться. Валютою кредитної послуги можуть бути: долар США (USD), та або гривня України (UAH) та/або швейцарські франки (CHF) (п.1.1.2 договору).

Згідно з п.1.1.3 генерального договору базовою валютою за даним договором є долар США (USD). Під базовою валютою розуміється валюта, в яку перераховуються суми наданих та/або запитаних до отримання кредитних послуг в різних валютах даного договору, для розрахунку ліміту договору.

Відповідно до п.1.2.1 генерального договору, позичальник повинен виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим договором не пізніше 01 грудня 2027 року, і виконати всі зобов`язання, передбачені індивідуальними угодами в терміни, встановлені індивідуальними угодами, але в будь-якому випадку терміни виконання зобов`язань позичальника за індивідуальними угодами не повинні перевищувати термін, передбачений цим пунктом договору, якщо тільки не застосовується інший короткий термін виконання зобов`язань, встановлений цим договором та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Пунктом 1.1.1 генерального договору, умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди (надалі - індивідуальна угода), що є невід`ємною частиною цього договору.

26.12.2007 між сторонами було укладено додаткову угоду № BL742-К/1 до генерального договору, яка є його невід`ємною частиною, відповідно до п.1 якої банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 900 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді.

За умовами п.2.1 додаткової угоди, фактичне надання кредитних коштів має бути здійснене протягом 5 календарних днів, починаючи з дня підписання обома сторонами індивідуальної угоди та графіку погашення кредиту - додаток №1 до неї (далі - «Графік погашення кредиту»).

Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до цієї індивідуальної угоди, якщо тільки не застосовується інший (коротший) термін повернення кредиту відповідно до умов генерального договору та/або цієї індивідуальної угоди та/або згідно умов відповідної угоди сторін (п.2.2 додаткової угоди).

При цьому, сторони погодили, що терміном погашення кожного щомісячного ануїтетного платежу за графіком погашення кредиту за графіком погашення кредиту вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого постачальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж; першим днем прострочення сплати суми щомісячного ануїтетного платежу вважається 01 число кожного поточного календарного місяця строку кредитування згідно погашення кредиту.

Відповідно до п.2.3 цієї додаткової угоди погашення грошових зобов`язань позичальника за цієї Індивідуальною угодою здійснюється шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника у банку у валюті та сумі існуючих грошових зобов`язань позичальника за Генеральним договором та цією Індивідуальною угодою.

Згідно п.3.1 та п.3.2 додаткової угоди № BL742-К/1 від 26.12.2007 за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 12% річних, а за користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту) встановлений генеральним договором та/або цією Індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 24% річних (надалі - «підвищена процентна ставка»). Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів банк здійснює відповідно до умов генерального договору та цієї Індивідуальної угоди та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ.

Відповідно до п.4 додаткової угоди цільове призначення (мета) кредиту: купівля нерухомості.

За умовами п.3.1.2, п.6.1 генерального договору банк має право, керуючись чинним законодавством, зокрема ст. 611 Цивільного кодексу України, в разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за будь-якою з кредитних послуг, наданих банком за умовами цього договору та відповідної Індивідуальної угоди, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором з додатковою угодою 27.12.2007 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орізон» укладено договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., та зареєстрований за № 8828.

Відповідно до пункту 1 договору іпотеки в іпотеку передано нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 11) літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 13В, та належать ТОВ «Орізон».

Пунктом 1.2 договору іпотеки визначено, що заставна вартість предмету іпотеки згідно зі звіту незалежного суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон» від 26.11.2007, становить 2 470 800,00 грн.

Крім того, 26.12.2007 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орізон» укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., та зареєстрований у реєстрі за № 8105.

За умовами пункту 1 договору іпотеки в іпотеку передано квартиру, що складається з трьох кімнат, загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 59,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, буд. 11-А, та належать ТОВ «Орізон».

Станом на дату укладення цього договору заставна вартість предмету іпотеки згідно зі звіту незалежного суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон» від 26.11.2007, становить 3 605 200,00 грн.

Банк, посилаючись на те, що позичальник порушив строки повернення кредиту та процентів, що встановлені генерального договору з додатковою угодою, вказує, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" наявна заборгованість перед Банком станом на 11.12.2020 у розмірі 31 388 823,97 грн., з яких:

- 24 205 944,66 грн. заборгованість по кредиту (еквівалентно 862 188,59 дол. США);

- 2 130 786,38 грн. три проценти річних за період з 05.12.2017 по 09.11.2020 (еквівалентно 75 896,22 дол. США);

- 4 841 188,93 грн. інфляційні втрати за період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року;

- 206 700,00 грн. судовий збір за подання позовної заяви у справі № 910/2983/16 та 4204,00 грн. судові витрати кредитора в межах даної справи.

У свою чергу, арбітражним керуючим вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» визнані частково, на суму 24 205 944,66 грн., що забезпечені заставою боржника, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 206 700,00 грн. та 4204,00 грн. У решті вимог на суму 4 841 188,93 грн. розпорядник майна просив відмовити, оскільки Банком нараховані інфляційні втрати на суму боргу в іноземній валюті, у той час як знеціненню внаслідок інфляції підлягає лише національна валюта України - гривня.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Укладений між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" генеральний договір про надання кредитних послуг № BL742 від 26.12.2007 із додатковою угодою за своєю правовою природою є кредитним договором, до положень якого також застосовуються приписи Цивільного кодексу України щодо позики.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Орізон" допускало прострочення виконання свого обов`язку щодо повернення суми запозичених коштів.

Вказані обставини стали підставою для звернення Банку до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення заборгованості та процентів за генеральним договором з додатковою угодою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/2983/16 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість по кредиту в розмірі 781 812 дол. США 34 центів, заборгованість по відсоткам в розмірі 78 246 дол. США 22 центів, заборгованість по підвищеним відсоткам в розмірі 2 130 дол. США 03 центів та судовий збір в розмірі 206 700,00 грн.

Дане рішення суду залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 у справі №910/2983/16.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, судом вважаються обґрунтованими підтверджені судовими рішеннями у справі № 910/2983/16 суми боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" за генеральним договором від 26.12.2007 № BL742 з додатковою угодою, а саме: 781 812,34 дол. США заборгованості по кредиту (еквівалентно станом на 11.12.2020 - 21 949 381,44 грн.), 78 246,22 дол. США заборгованості по відсоткам (еквівалентно станом на 11.12.2020 - 2 196 762,63 грн.) та 2 130,03 дол. США заборгованості по підвищеним відсоткам (еквівалентно станом на 11.12.2020 - 59 800,59 грн.).

Також судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/23028/17.

Отже, звернувшись із позовом до Господарського суду міста Києва, Банк реалізував своє право кредитора на дострокове повернення всієї суми кредиту та здійснив заміну в односторонньому порядку строку виконання кредитного зобов`язання. При цьому, як встановлено судами в межах справи № 910/2983/16, вимога про дострокове стягнення кредиту направлена Банком на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" 09.05.2015 та отримана останнім 14.05.2015.

Водночас, відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, здійснивши перерахунок заявлених Банком трьох процентів річних за період з 05.12.2017 по 09.11.2020, суд дійшов висновку про обґрунтованість даної грошової вимоги в повному розмірі - 75 896,22 дол. США, що еквівалентно 2 130 786,38 грн.

Суд зауважує, що при розрахунку трьох процентів річних Банком обґрунтовано прийнято до бази розрахунку визначену в судовому рішенні у справі № 910/2983/16 суму боргу в валюті - доларах США.

Наведене узгоджується з правовою позицію, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.

Щодо нарахованих Банком інфляційних втрат на суму боргу, визначену в судовому рішенні у справі № 910/2983/16, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Отже можливість нарахування інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов`язання (у даному випадку - на суму заборгованості по кредиту), визначеного в іноземній валюті, виключається (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, у яких прострочене грошове зобов`язання виражене в іноземній валюті, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/11249/17, від 11.10.2018 у справі № 905/192/18, від 04.12.2019 у справі № 910/15714/18.

З огляду на те, що за умовами генерального договору від 26.12.2007 № BL742 з додатковою угодою кредитні кошти (кредит) надавався в доларах США та стягнення боргу за вказаним договором у судовому рішенні виражено також у доларах США, нарахування інфляційних втрат на суму такого боргу в доларах США є неправомірним.

Наведений судом висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц.

Разом з тим, як зазначено вище, в забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором від 26.12.2007 № BL742 з додатковою угодою, 27.12.2007 було укладено договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., та зареєстрований за № 8828, за яким в іпотеку передано нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 11) літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 13В, та належать ТОВ «Орізон», заставною вартістю 2 470 800,00 грн.

Крім того, 26.12.2007 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орізон» укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., та зареєстрований у реєстрі за № 8105, відповідно до якого в іпотеку передано квартиру, що складається з трьох кімнат, загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 59,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, буд. 11-А, та належать ТОВ «Орізон», заставною вартістю 3 605 200,00 грн.

Відповідно до cтатті 572 ЦК України, силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідні вимоги за генеральним договором від 26.12.2007 № BL742 з додатковою угодою є забезпеченими на загальну суму 6 076 000,00 грн., а саме: за договором іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості від 27.12.2007 на суму 2 470 800,00 грн., за договором іпотеки нерухомого майна - квартири від 26.12.2007 на суму 3 605 200,00 грн.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання Акціонерного товариства «Універсал Банк» кредитором боржника на суму 26 547 635,04 грн., з яких: 20 467 431,04 грн. - вимоги четвертої черги, 6 076 000,00 грн. - вимоги забезпечені заставою боржника.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 204,00 грн.

У задоволенні решти вимог у розмірі 4 841 188,93 грн. відмовити.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Доказів наявності у боржника майна, що перебуває у заставі (іпотеці), суду не подано.

Відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

Заяви з вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян до суду не надходили.

Станом на 20.01.2021 заяв від кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, поданий розпорядником майна на затвердження реєстр вимог кредиторів, додатково перевіривши правові підстави заявлення кредиторами грошових вимог до боржника, господарський суд вважає за доцільне затвердити реєстр вимог кредиторів та закінчити попереднє засідання.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/15194/20 по відношенню до боржника:

- ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 27 601 704,00грн., з яких 4204,00грн.- вимоги першої черги, 22 078 000,00грн.-вимоги четвертої черги, 5 519 500,00грн.-вимоги шостої черги;

- ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 2 001 454,00грн., з яких 4204,00грн.- вимоги першої черги, 1 597 800,00грн.-вимоги четвертої черги, 399 450,00грн.-вимоги шостої черги;

- Акціонерне товариство «Універсал Банк» з грошовими вимогами на суму 26 547 635,04грн., з яких 4 204,00грн.-вимоги першої черги, 20 467 431,04грн.-вимоги четвертої черги, 6 076 000,00грн.-вимоги забезпечені заставою боржника;

2. Зобов`язати розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон» у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3.Зобов`язати розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон» проаналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; надати письмові докази про розмір активу та пасиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон», наявну дебіторську заборгованість.

4. Зобов`язати розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду.

5. Встановити дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів: 15.02.21.

6. Зобов`язати розпорядника майна надати суду звіт про свою діяльність в процедурі розпорядження майном з врахуванням вимог ст.ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства.

7. Визначити дату проведення підсумкового судового засідання у справі № 910/15194/20 на 01.03.2021 11:50 год. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 5 (корпус Б).

8. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного для їх подання, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

9. Відмовити Акціонерному товариству «Універсал Банк» у визнанні кредитором на суму 4 841 188,93грн.

10. Запропонувати учасникам судового процесу під час дії карантину брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення EasyCon у порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.

11.Повідомити учасникам судового процесу облікові записи EasyCon судді Мандичева Д.В. - М та секретаря судового засідання Судака С.С. - .

12. Запропонувати учасникам судового процесу для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання подати до суду заяву (засобами поштового зв`язку, на електронну пошту суду (підписану, за наявності, електронним підписом) або до скриньки для кореспонденції, встановленої у приміщенні канцелярії суду) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon із зазначенням його облікового запису (логіну).

13.Ухвалу направити учасникам провадження у справі та розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство

Повний текст узхвали складено 29.01.2021

Суддя Д.В. Мандичев