РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2021Справа № 910/18666/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістральні системи"

про стягнення 30 436,80 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістральні системи» про стягнення 30 436,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № Л/НХ-2040/НЮ від 10.02.2020, в частині поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/18666/20. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

30.12.2020 представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без руху, яке судом залишається без розгляду, оскільки приписами ч. 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, а відтак, позовна заява залишається без руху за наявності визначених процесуальним законодавством підстав, встановлених судом, а не за клопотанням сторони справи.

30.12.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що з доданих до позовної заяви заявок неможливо встановити факт їх направлення на адресу відповідача, отримання цих заявок відповідачем, порушенням умов п. 5.2 Договору та, як наслідок, наявність підстав для застосування штрафних санкцій, відповідно до п. 7.2 Договору.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - покупець, позивач) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Магістральні системи» (далі - постачальник, відповідач) укладено Договір поставки №Л/НХ-2040/НЮ (далі-Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2020 році поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації № 1 (Додаток № 1 до даного Договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: запасні частини до електровозів ВЛ Код ДК 021:2015-34630000-2 (Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху). Код УКТЗЕД: 8535. Кількість товару: 102 шт. (визначається в Специфікації № 1 (Додаток № 1). Виробник товару, країна походження: ТОВ «Виробничо-сервісна компанія «Евріка», Україна (п. 1.2-1.4 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник повинен поставити покупцеві товар, якість якого відповідає наступним нормативним документам умовам: кресленню (визначається в Специфікації № 1 (Додаток № 1).

Згідно з п. 3.1 Договору ціна товару визначається даним Договором і приймається сторонами в національній валюті України - гривні. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації № 1 (Додаток № 1). Ціна за одиницю товару визначається у Специфікації № 1 (Додаток № 1).

Сума цього Договору на момент його підписання становить 228 276,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 38 046,00 грн.(п. 3.2 Договору).

У відповідності до п. 5.1 Договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP за правилами Інкотермс-2010, за реквізитами, зазначеними в заявці покупця (реквізити виробничого структурного підрозділу регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»).

Згідно із п. 5.2. Договору поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової рознарядки/заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання продукції, але не пізніше 31.12.2020.

Пунктом 5.2.1 Договору визначено, що зі сторони покупця рознарядку/заявку підписують з урахуванням вимог статуту покупця, щонайменше двоє таких уповноважених осіб: директор виконавчий (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця», перший заступник директора виконавчого (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця», заступник директора виконавчого (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця»; головний інженер (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця».

За умовами п. 5.3. Договору відправлення заявки покупцем (структурний підрозділ «Служба організації та проведення закупівель» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»), здійснюється з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника ().

Відповідно до п. 5.4 Договору місце поставки товару: (НХ) служба організації та проведення закупівель - код філії 937, 79025, м. Львів, вул. Широка, 2.

Згідно з п. 5.5 Договору датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

У відповідності до п. 6.3.1 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором.

Пунктом 7.2 Договору узгоджено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань (п. 10.2 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1.

На виконання умов Договору, позивач надіслав заявку №НХ Льв-1/4091 від 08.07.2020 на поставку товару, а саме: Каретка у кількості 34 шт. вартістю 76 092,00 грн. за адресою: м. Львів, вул. Широка, 2, Служба організації та проведення закупівель (НХ) та заявку №НХ Льв-1/3240 від 09.06.2020 на поставку товару, а саме: Каретка у кількості 34 шт. вартістю 76 092,00 грн. за адресою: м. Львів, вул. Широка, 2, Служба організації та проведення закупівель (НХ).

Вищенаведені заявки було надіслано з електронної адреси покупця на електронну адресу відповідача: .

Як зазначає позивач, відповідач у визначені відповідно до п. 5.2 Договору строки згідно наданих заявок, товар вартістю 76 092,00 грн. до 24.06.2020 та вартістю 76 092,00 грн. до 23.07.2020 не поставив, в зв`язку з чим, позивачем на підставі п. 7.2 Договору нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 30 436,80 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із п. 5.2. Договору поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової рознарядки/заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання продукції, але не пізніше 31.12.2020.

За умовами п. 5.3. Договору відправлення заявки покупцем (структурний підрозділ «Служба організації та проведення закупівель» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»), здійснюється з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника ().

На виконання умов Договору, позивач надіслав заявку №НХ Льв-1/4091 від 08.07.2020 на поставку товару, а саме: Каретка у кількості 34 шт. вартістю 76 092,00 грн. за адресою: м. Львів, вул. Широка, 2, Служба організації та проведення закупівель (НХ) та заявку №НХ Льв-1/3240 від 09.06.2020 на поставку товару, а саме: Каретка у кількості 34 шт. вартістю 76 092,00 грн. за адресою: м. Львів, вул. Широка, 2, Служба організації та проведення закупівель (НХ).

При цьому, умовами Договору, сторонами узгоджено подання письмової заявки, а не заявки у вигляді електронного документа, та узгоджено, що заявка надсилається на електронну адресу постачальника (), на яку позивачем і було направлено заявки на постачання товару.

Суд також враховує, що умовами Договору не передбачено обов`язку позивача контролювати отримання/неотримання заявок, як і не поставлено в залежність від такої умови виникнення обов`язку у відповідача з поставки товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач у визначені відповідно до п. 5.2 Договору строки згідно наданих заявок, товар вартістю 76 092,00 грн. до 24.06.2020 та вартістю 76 092,00 грн. до 23.07.2020 не поставив, що відповідачем не спростовано.

Відповідно до частин 1, 2, 7 статті 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За змістом статей 525-527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відтак, як встановлено судом, відповідачем допущено порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, в частині поставки товару у строки, визначені згідно з п. 5.2 Договору на підставі надісланих позивачем заявок.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 Договору узгоджено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Таким чином, оскільки як встановлено судом, відповідачем допущено порушення умов Договору в частині поставки товару вартістю 152 184,00 грн., доказів виконання яких в на дату розгляду справи не надано, як і надано доказів порушенням таких строків не з вини відповідача, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми штрафу, судом встановлено, що стягненню з відповідача на підставі п. 7.2 Договору підлягає штраф в розмірі 30 436,00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму штрафу та відсутність вини у порушення строків поставки товару.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістральні системи» (04080, м. Київ, вул. Юрківська буд. 34 «а»; ідентифікаційний код: 42281850) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ідентифікаційний код: 40081195) штраф у розмірі 30 436 (тридцять тисяч чотириста тридцять шість) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 26.01.2021

Суддя О.А. Грєхова