ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" січня 2021 р. м. ХарківСправа № 922/3204/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський
до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків , 2.Фізичної особи - підприємця Томко Андрія Івановича, м. Красноград , 3.Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія", с. Петрівка
про визнання незаконним та скасування наказу; визнання недійсним договору оренди землі; визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку
за участю представників сторін:

прокурор - Клейн Л.В., посв. № 051089 від 02.10.2018 року

відповідачів - 1. не з`явився, 2. Вінник А.В., ордер № 1003719 від 06.02.2019 року, 3. Вінник А.В., ордер № 1003714 від 06.02.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, 2. Фізичної особи - підприємця Томко Андрія Івановича, м. Красноград, 3. Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія", с. Петрівка, Красноградського району, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30 квітня 2015 року № 1061-СГ; визнати недійсним, укладений 07 травня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 22,0047 га., яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 9735631 від 19 травня 2015 року; визнати недійсним, укладений 01 червня 2018 року між фізичною особою- підприємцем Томко Андрієм Івановичем та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія", договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 22,0047 га., яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27162651 від 17 липня 2018 року; зобов`язати фізичну особу-підприємця Томка Андрія Івановича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути, а Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39792822) прийняти земельну ділянку загальною площею 22,0047 га., що знаходиться за адресою: Кирилівська сільська рада Красноградського району Харківської області, кадастровий номер :04:000:0098 вартістю 568254,11 грн. Також у позовній заяві Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області просить витребувати у другого відповідача договір суборенди земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 04 листопада 2019 року на 11:00 годин.

23 жовтня 2019 року через канцелярію суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано відзив (вхідний № 25459) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

23 жовтня 2019 року через канцелярію суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано клопотання (вхідний № 25460) про закриття провадження у справі або залишенні позову без розгляду.

28 жовтня 2019 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" подано клопотання (вхідний № 25808) про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, 2. Фізичної особи - підприємця Томко Андрія Івановича, м. Красноград, 3. Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія", с. Петрівка, Красноградського району про визнання незаконним та скасування наказу; визнання недійсним договору оренди землі; визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 626/1055/17-ц (провадження № 61-47694 св 18).

28 жовтня 2019 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" подано клопотання (вхідний № 25809) про закриття провадження у справі.

28 жовтня 2019 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Томко Андрієм Івановичем подано відзив (вхідний № 25806) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

28 жовтня 2019 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" подано відзив (вхідний № 25807) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи

Протокольною ухвалою суду від 04 листопада 2019 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 11 листопада 2019 року на 12:40 годин.

Протокольною ухвалою суду від 11 листопада 2019 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 02 грудня 2019 року на 12:00 годин.

02 грудня 2019 року через канцелярію суду, Прокуратурою Харківської області подано письмові пояснення (вхідний № 29147), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

02 грудня 2019 року через канцелярію суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано клопотання (вхідний № 29156) про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Протокольною ухвалою суду від 02 грудня 2019 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 04 грудня 2019 року на 15:00 годин.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04 грудня 2019 року клопотання (вхідний № 25808 від 28 жовтня 2019 року) Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, 2. Фізичної особи - підприємця Томко Андрія Івановича, м. Красноград, 3. Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія", с. Петрівка, Красноградського району про визнання незаконним та скасування наказу; визнання недійсним договору оренди землі; визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 626/1055/17-ц (провадження № 61-47694 св 18) задоволено; провадження у справі 922/3204/19 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 626/1055/17-ц (провадження № 61-47694 св 18) та зобов`язано Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" повідомити суд про результати перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 626/1055/17-ц (провадження № 61-47694 св 18).

16 грудня 2020 року через канцелярію суду, Харківською обласною прокуратурою подано клопотання (вхідний № 29419) про поновлення провадження у справі, у зв`язку з тим, що справа № 626/1055/17-ц (провадження № 61-47694 св 18) розглянута Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28 грудня 2020 року провадження у справі № 922/3204/19 поновлено; призначено у справі підготовче засідання на 14 січня 2021 року на 11:40 годин та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 29 січня 2021 року.

13 січня 2021 року через канцелярію суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано клопотання (вхідний № 620) про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/1830/19.

Протокольною ухвалою суду від 14 січня 2021 року на підставі статтей 177, 161, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 21 січня 2021 року на 11:30 годин.

Протокольною ухвалою суду від 21 січня 2021 року на підставі статтей 177, 161, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 26 січня 2021 року на 14:40 годин.

21 січня 2021 року через канцелярію суду, Харківською обласною прокуратурою подано письмові заперечення (вхідний № 1448) на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

21 січня 2021 року через канцелярію суду, Харківською обласною прокуратурою подано письмові заперечення (вхідний № 1448) на клопотання про закриття провадження у справі, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Прокурор у підготовчому засіданні проти клопотань відповідачів про закриття провадження у справі, залишення справи без розгляду та зупиненні провадженні у справі заперечує.

Представник третього відповідача у підготовчому засіданні оголосив усне клопотання про залишення без розгляду клопотання (вхідний № 25809 від 28 жовтня 2019 року) про закриття провадження у справі. Суд задовольняє усне клопотання представника третього відповідача.

Розглянувши клопотання (вхідний № 25460 від 23 жовтня 2019 року) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про закриття провадження по справі або залишенні позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Щодо клопотання в частині закриття провадження по справі суд зазначає наступне.

З обставин, що складають підставу позовних вимог вбачається, що згідно пункту 1 наказу Головного управління Держземагенства від 22 листопада 2013 року №ХА/:04:000/00000527 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення для передачі в оренду земельної ділянки, розташованої за межами с. Червоне Красноградського району Харківської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (вид угідь-рілля), орієнтовною площею 22,0047 га. та для ведення фермерського господарства.

У подальшому першим відповідачем видано наказ від 30 квітня 2015 року № 1061-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду".

Пунктом 1 вказаного наказу затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами с. Червоне Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області.

Пунктом 2 вказаного наказу ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 22,0047 га. ріллі кадастровий номер :04:000:0096 строком на 49 років, для ведення фермерського господарства.

В подальшому Головне управління Держгеокадастру у Харківській області на підставі вище прийнятих наказів 07 травня 2015 року уклало з ОСОБА_1 договір оренди землі, який 19 травня 2015 року зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області.

Згідно умов договору орендодавець (Головне управління Держгеокадастру у Харківській області) передав у користування орендарю ( ОСОБА_1 ) в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства кадастровий номер :04:000:0096 площею 22,0047 га., яка знаходиться за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області.

В подальшому 01 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія", тобто зі спливом трохи більше місяця, укладено договір суборенди цієї земельної ділянки, який 13 липня 2015 року зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області.

Первомайською місцевою прокуратурою 11 липня 2017 року подано позовну заяву до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія", третя особа Красноградська районна державна адміністрація Харківської області, в якому прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 13 квітня 2015 року № 1061-СГ; визнати недійсним, укладений 07 травня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :04:000:0096 площею 22,0047 га., яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21453789 від 20 травня 2015 року; визнати недійсним, укладений 01 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія", договір суборенди вищевказаної земельної ділянки, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 22801797 від 13 липня 2015 року; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0096 площею 22,0047 га., яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, вартістю 568254,11 грн.

07 грудня 2017 року під час слухання справи в суді другим відповідачем здійснено реєстрацію фізичної - особи підприємця Томко Андрія Івановича.

11 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" укладена угода про дострокове розірвання договору суборенди землі, яку 11 грудня 2017 року зареєстровано сектором державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.

В подальшому 01 червня 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Томком Андрієм Івановичем та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" укладено договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0096 площею 22,0047 га., яка знаходиться за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області, який 17 липня 2018 року зареєстровано державним реєстратором Красноградського районної державної адміністрації Харківської області та є чинним і на теперішній час.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 27 листопада 2018 року у справі № 626/1054/17 провадження у справі закрито з підстав непідсудності даного спору судам загальної юрисдикції, та його підвідомчості господарським судам.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду У справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 Господарського процесуального кодексу у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відтак розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 Господарського процесуального кодексу України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (стаття 45 цього Кодексу).

Особливості участі прокурора в розгляді справ установлено частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України "Про фермерське господарство").

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України "Про фермерське господарство").

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статтей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство" після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах(замість яких захист інтересів держави в суді у визначених законом випадках здійснюють прокурори), мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18 (провадження № 14- 102цс19) та від 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2017 року ОСОБА_1 здійснив реєстрацію фізичної - особи підприємця Томка Аандрія Івановича. Між Фізичною особою - підприємцем Томком Андрієм Івановичем та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" 11 грудня 2017 року укладена угода про дострокове розірвання договору суборенди землі, яку 11 грудня 2017 року зареєстровано сектором державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.

Матеріали справи свідчать про те, що в подальшому 01 січня 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Томком Андрієм Івановичем та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" укладено договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0096 площею 22,0047 га., яка знаходиться за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області, який 17 липня 2018 року зареєстровано державним реєстратором Красноградського районної державної адміністрації Харківської області та є чинним і на теперішній час.

Тобто, на підставі угоди про дострокове розірвання договору суборенди землі від 11 грудня 2017 року та договору суборенди землі від 01 грудня 2018 року, укладених між Фізичною особою - підприємцем Томком Андрієм Івановичем та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" у правовідносинах щодо користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря - громадянина ОСОБА_1 на Фізичну особу - підприємця Томко Андрія Івановича, а в подальшому - на Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія", у користуванні якого зазначені земельні ділянки перебували на час звернення прокурора до суду з вимогами, зокрема, про визнання недійсними та скасування державної реєстрації договору суборенди земельної ділянки та її повернення.

Таким чином, суд вважає, що даний спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Щодо клопотання в частині залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини 3).

Згідно зазначеної норми Закону прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні "інтереси держави", що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі й територіальних громад.

Відповідно до частини 2 статті 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв`язку з чим захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до статтей 13, 14, 16 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України - обов`язок держави.

Згідно статтей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Основними принципами земельного законодавства є, зокрема: поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

З огляду на положення статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Положеннями статті 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Винесення розпорядження (наказу) про передачу земель в оренду із земель державної власності усупереч вимогам закону позбавляє державу правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної власності.

В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Український народ чи територіальна громада як його частина, є визначеними Конституцією України суб`єктами права власності на землю в межах території України, рівними в своїх правах перед законом із іншими суб`єктами права власності.

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Аналогічний висновок, даний Європейським судом з прав людини у рішенні від 2 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України" про те, що правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (пункт 54).

В силу норм Земельного кодексу України, особою, уповноваженою державою для здійснення відповідних функцій щодо розпорядження земельними ділянками від її імені є Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яке не може бути позивачем, оскільки в даному випадку є відповідачем.

Аналогічних висновків дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 18 січня 2017 року при розгляді справи №925/1476/15, Верховний Суд України у постановах від 23 травня 2006 року у справі № 16/472, від 03 квітня 2007 року у справі №05-5-46/8142 від 15 травня 2007 року у справі № 12/111.

Згідно частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, яке наділене відповідними повноваженнями у спірних відносинах, є особою, яка порушила відповідне право, отже, є відповідачем. Наведене надає підстави для висновку, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах відсутній, а тому прокурор звернувся до суду з позовом, зазначивши та обґрунтувавши в позовній заяві про відсутність такого органу.

Верховний Суд у постанові від 26 липня 2018 року у справі №926/1111/15, вирішуючи питання про правомірність звернення прокурора з аналогічним позовом до суду дійшов поміж іншого, висновку, що прокурор, вважаючи, що оспорюваним рішенням порушуються державні інтереси мав не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Статтею 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема внесення до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотань щодо: приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель; припинення права користування земельною ділянкою відповідно до закону.

Тобто у випадку виявлення відповідних порушень земельного законодавства посадові особи Держгеокадастру обмежуються внесенням таких клопотань, а не звертаються до суду з вимогами про визнання незаконними рішень та недійсними укладених на їх підставі правочинів.

Аналогічні повноваження Держгеокадасту передбачені статтею 152 Земельного кодексу України та пунктом 4 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року.

Згідно пункту 5-1 зазначеного положення голова Держгеокадастру є Головним державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, а його перший заступник та заступник - відповідно першим заступником та заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

Незалежно від рівня органу, в якому державні інспектори займають посади та безпосередньо реалізують державний нагляд (контроль), вони відповідно до статтею 10 Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", крім іншого, мають право: звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Слід зазначити, що жодним із наведених вище нормативно-правових актів, не передбачено інших підстав звернення до суду згаданого органу, окрім перерахованих.

Таким чином, приймаючи до уваги, що даний позов не пов`язаний з відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також поверненням самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак, у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з даного питання, що унеможливлює здійснення ним захисту інтересів держави у даній сфері, прокурором пред`явлено цей позов в інтересах держави як позивачем, який володіє спеціальною процесуальною правоздатністю.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 910/7813/18 також звернув увагу на обмеженість повноважень Держгекадастру щодо звернення до суду з відповідними позовами в межах виконання функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства.

Крім цього, пунктом 5 Положення про Держгеокадастр, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Укарїни № 15 від 14 січня 2015 року, передбачено, що вказаний орган з метою організації своєї діяльності надає територіальним органам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності, аналізує результати діяльності територіальних органів, що забезпечують здійснення повноважень з розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, розробляє заходи щодо підвищення ефективності функціонування територіальних органів.

Отже, у даній ситуації для визначення Держгеокадастру позивачем у справі необхідно підтвердити існування таких фактів: наявність у вказаного органу права та обов`язку здійснювати захист інтересів держави шляхом звернення до суду з означеним позовом та встановлення юридичної відповідальності за невиконання або неналежне виконання такого обов`язку.

Принцип законності, закріплений частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України, означає, що всі органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України. Органи державної влади здійснюють свої функції від імені держави в чітко визначених Конституцією й законами межах і у виключно закріплених за ними формах діяльності.

У правовій державі, загальновизнаними типами правового регулювання є загальнодозвільний принцип - "дозволено все, що не заборонено законом" (цей принцип стосується людини та різноманітних об`єднань громадян), та спеціально дозвільний - "заборонено все, що не дозволено законом" (відповідно до якого діє держава та її органи). Тобто, на відміну від людини, яка може діяти на власний розсуд, не порушуючи при цьому встановлених законом заборон, державні органи і посадові особи не мають такої свободи у виборі моделі своєї поведінки. Вони зобов`язані діяти лише таким чином, як це прямо передбачено нормами права і лише в межах закріпленої за ними компетенції. Вчинення ж державним органом дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, в не передбаченій законом формі, або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними і незаконними.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них тощо.

Крім цього, статтею 120 Конституції України встановлено, що організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України.

У зв`язку із викладеним, суд вважає твердження першого відповідача про те, що належним позивачем у даній справі є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, а не прокурор, як самостійний позивач, є таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання (вхідний № 25460 від 23 жовтня 2019 року) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про закриття провадження по справі або залишенні позову без розгляду.

Щодо клопотання (вхідний № 29156 від 02 грудня 2019 року) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови, суд зазначає наступне.

Ухвалою Великою Палати Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі 912/2385/18 (провадження №12-194гс19) прийнято до розгляду справу № 912/2385/18 за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року; призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 24 березня 2020 року.

Вказана ухвала мотивована тим, що за висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які обґрунтовані нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", рішеннями Конституційного Суду України від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, від 20 грудня 2017 року №2-р/2017, від 05 червня 2019 року №4-р(II)/2019, від 20 червня 2019 року №6-р/2019, виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, становить питання: чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.

З приводу зазначених обставин суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Системний аналіз зазначеного положення закону свідчить, що у випадку наявності відповідних обставин зупинення провадження у справі є правом суду, а не його обов`язком.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В Рішенні Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2019 у справі № 3-234-2018 зокрема зазначено, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, в тому числі представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що встановлені законом, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування. Наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Таким чином, виключно на прокурора покладено функцію представництва інтересів держави як одного з дієвих механізмів захисту від порушення її інтересів.

Разом із тим із наведених положень законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган.

Як свідчать матеріали справи, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області створено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 5 від 14 січня 2015 року. При цьому, в даному випадку ГУ Держгеокадастру у Харківській області є правонаступником ГУ Держземагенства у Харківській області.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України та Положення про Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою здійснювати функції щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території області.

У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у т.ч. законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, і зазначений орган визначено прокурором як відповідача, даний позов заявлено прокурором самостійно.

Прокурор вказує, що Головне управління Держгеокадастру в Харківській області неналежним чином виконує покладені на нього функції.

Зокрема, на думку прокурора, порушення інтересів держави полягає у тому, що Головним управлінням Держземагенства у Харківської області протиправно передано в довгострокову оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 , а згодом в суборенду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Мрія", без обов`язкової процедури проведення земельних торгів (аукціону). Прокурор вказує, що вводячи державу в оману, ОСОБА_1 фактично отримав від першого відповідача землю не для створення нового фермерського господарства, а для існування вже створеного, тобто іншої підприємницької діяльності, оскільки, він не має спеціальної аграрної освіти або досвіду роботи у сільському господарстві. Крім того, за ОСОБА_1 не зареєстровано жодної сільськогосподарської техніки, яка дозволяла б обробити 1167,1602 га. землі. Дії другого відповідача щодо укладення 07 травня 2015 року договору оренди землі та 01 червня 2018 року договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, на думку прокурора, слугують додатковим доказом вище вказаного.

У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у т.ч. законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, і зазначений орган визначено прокурором як відповідача, даний позов заявлено прокурором самостійно.

Правомірність таких дій прокурора також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справах № 389/29/17, № 366/2648/16, а також з висновками, викладеними в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 587/430/16-ц.

Як свідчить зміст позовної заяви, прокурор виконав вимоги статті 53 Господарського процесуального кодексу України та належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з позовом в межах даної справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання (вхідний № 29156 від 02 грудня 2019 року) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови. Також, суд відхиляє клопотання (вхідний № 620) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/1830/19 на підставі його необґрунтованості.

На підставі викладеного та керуючись статтями 20, 31, 177, 228, 230, 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання (вхідний № 25460 від 23 жовтня 2019 року) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про закриття провадження по справі або залишенні позову без розгляду.

2. Відмовити у задоволенні клопотання (вхідний № 29156 від 02 грудня 2019 року) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про зупинення провадження у справі № 922/3204/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

4. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу складено та підписано 28.01.2021 року.

Суддя П.В. Хотенець