РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2021Справа № 910/11207/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув матеріали господарської справи

За позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Трейдінг»

про стягнення 5 595,48 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Трейдінг»

до Міністерства оборони України

про стягнення 127 735,20 грн

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом) Кривошея Д.А. (у порядку самопредставництва, виписка з ЄДР)

від відповідача (за первісним позовом) Лесик Б.Б. (адвокат, ордер АС № 1009799 від 24.09.2020)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2020 року Міністерство оборони України (далі - Міністерство, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Трейдінг» (далі - ТОВ «Пролог Трейдінг», відповідач) про стягнення 5 595,48 грн.

В обґрунтування поданого ним позову Міністерство послалось на порушення ТОВ «Пролог Трейдінг» обумовленого договором поставки № 286/2/19/86 від 30.05.2019 строку поставки обладнання для їдалень.

Вважаючи, що його права порушені, Міністерство звернулось до суду з даним позовом та просило стягнути з ТОВ «Пролог Трейдінг» пеню в розмірі 5 595,48 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020, відкрито провадження у справі № 910/11207/20 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

31.08.2020 до суду надійшов поданий ТОВ «Пролог Трейдінг» відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що пеню за порушення строку поставки товару на 9 днів в розмірі 5 595,48 грн сплатив добровільно, у зв`язку з чим вважав предмет спору відсутнім, а провадження у справі таким, що підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 236 ГПК України.

01.09.2020 до суду надійшли подані ТОВ «Пролог Трейдінг» (позивач за зустрічним позовом) клопотання про розгляд справи № 910/11207/20 в порядку загального позовного провадження, а також зустрічний позов до Міністерства оборони України (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 127 735,20 грн.

В обґрунтування поданого ним зустрічного позову ТОВ «Пролог Трейдінг» пояснило, що на виконання укладеного сторонами договору поставки № 286/2/19/86 від 30.05.2019 ним було забезпечено виконання своїх зобов`язань за вказаним договором у розмірі 5% ціни договору, що становить 127 735,20 грн. Однак, після виконання Товариством його зобов`язань перед Міністерством щодо поставки товару в повному обсязі, Міністерство відмовилось повернути Товариству вказане забезпечення в сумі 127 735,20 грн з посиланням на допущене Товариством порушення умов договору в частині строку поставки товару.

Вважаючи, що за умови незначного порушення строку поставки товару на 9 днів та добровільної сплати пені за таке порушення, відмова Міністерства у поверненні забезпечення договору порушує принципи справедливості, добросовісності і розумності, ТОВ «Пролог Трейдінг» звернулось до суду з даним зустрічним позовом та просило стягнути з Міністерства оборони України грошові кошти у розмірі 127 735,20 грн, які є забезпеченням виконання Товариством його зобов`язань за договором поставки № 286/2/19/86 від 30.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020, після усунення позивачем за зустрічним позовом недоліків поданої ним позовної заяви, прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ «Пролог Трейдінг» до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/11207/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за первісним та зустрічним позовами в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.10.2020.

24.09.2020 до суду надійшло подане ТОВ «Пролог Трейдінг» клопотання про долучення до матеріалів справи експертного висновку № В-548 від 31.08.2020 Черкаської Торгово-промислової палати.

02.10.2020 до суду надійшов поданий Міністерством відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач за зустрічним позовом вказав, що за умовами укладеного сторонами договору поставки № 286/2/19/86 від 30.05.2019 забезпечення може бути повернуте постачальнику за умови дотримання ним усіх умов договору, у тому числі, й щодо строків виконання поставки товару, а оскільки ТОВ «Пролог Трейдінг» допустило порушення вказаного строку та здійснило поставку товару на 9 днів пізніше, ніж це було передбачено договором, підстави для повернення наданого Товариством забезпечення у розмірі 127 735,20 грн відсутні. Враховуючи викладене, відповідач за зустрічним позовом просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити.

20.10.2020 до суду надійшло подане ТОВ «Пролог Трейдінг» клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 29.10.2020.

23.10.2020 до суду надійшла подана ТОВ «Пролог Трейдінг» відповідь на відзив, у якій позивач за зустрічним позовом підтримав висловлену ним раніше правову позицію, а також вказав, що порушення укладеного сторонами договору поставки № 286/2/19/86 від 30.05.2019 в частині строків поставки товару відбулось не з його вини, а внаслідок того, що виробник товару не виконав свого обов`язку перед ТОВ «Пролог Трейдінг» поставити товар своєчасно.

Судове засідання, призначене на 29.10.2020, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Удалової О.Г. та секретаря судового засідання Бортнюк М.В. у відпустці (самоізоляція).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2020 викликано Міністерство оборони України, як позивача (відповідача за зустрічним позовом), ТОВ «Пролог Трейдінг», як відповідача (позивача за зустрічним позовом), у підготовче засідання, призначене на 17.11.2020.

Судове засідання, призначене на 17.11.2020, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Удалової О.Г. у відпустці (самоізоляція).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 викликано Міністерство оборони України, як позивача (відповідача за зустрічним позовом), ТОВ «Пролог Трейдінг», як відповідача (позивача за зустрічним позовом), у підготовче засідання, призначене на 08.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.01.2021.

11.01.2021 до суду надійшли подані ТОВ «Пролог Трейдінг» додаткові пояснення щодо призначення платежу, вказаного у платіжному дорученні, за яким Товариство сплатило пеню на користь Міністерства за порушення строку поставки товару.

У судовому засіданні 14.01.2021 представник Міністерства заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представник ТОВ «Пролог Трейдінг» підтримав заявлені ним позовні вимоги за зустрічним позовом.

У судовому засіданні 14.01.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

30.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пролог Трейдінг» (постачальник) та Міністерством оборони України (замовник) був укладений договір поставки № 286/2/19/86 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у 2019 році поставити замовнику обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Ванни): Лот 2. Обладнання для їдалень (39312200-4) (Ванни для миття посуду трисекційні) (далі - товар), зазначений у специфікації, а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в кількості та у строки.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, яку сторони погодили у цьому ж пункті договору.

Так, згідно зі специфікацією ТОВ «Пролог Трейдінг» зобов`язувалось поставити Міністерству Обладнання для їдалень (39312200-4) (Ванни для миття посуду трисекційні) у кількості 226 шт., загальною вартістю 2 554 704,00 грн з ПДВ, у строк протягом 100 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 07.09.2019 включно).

Місцем поставки товару є військові частини Збройних Сил України, що зазначені у рознарядці Міністерства оборони України, згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень (п. 5.2 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата надходження товару до одержувача замовника, яка вказана в акті приймання-передачі.

У п. 11.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань за договором ТОВ «Пролог Трейдінг» поставило замовникам Міністерства, а замовники Міністерства прийняли обумовлений договором товар у кількості 226 шт. загальною вартістю 2 554 704,00 грн з ПДВ, що підтверджується актами приймання-передачі військового майна № 183 від 09.07.2019 (53 шт. на суму 599 112,00 грн), № 240 від 05.08.2019 (37 шт. на суму 418 248,00 грн), № 240 від 14.08.2019 (7 шт. на суму 79 128,00 грн), № 309 від 06.09.2019 (46 шт. на суму 519 984,00 грн та 18 шт. на суму 203 472,00 грн), № 370 від 07.09.2019 (10 шт. на суму 113 040,00 грн), № 434 від 17.09.2019 (55 шт. на суму 621 720,00 грн).

Таким чином, матеріали справи свідчать, що ТОВ «Пролог Трейдінг» виконало зобов`язання з поставки товару перед Міністерством у повному обсязі, однак поставка товару, прийнятого за актом № 434 від 17.09.2019 на суму 621 720,00 грн, була виконана Товариством з порушенням строку, встановленого умовами укладеного сторонами договору, порушення строку становило 9 календарних днів.

У зв`язку з цим Міністерством була нарахована Товариству пеня за порушення строку виконання поставки товару у розмірі 5 595,48 грн, яку Міністерство просило стягнути у судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що сторони погодили у специфікації (п. 1.2 договору) строк поставки товару - у строк протягом 100 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 07.09.2019 включно).

Таким чином, останнім днем виконання відповідачем за первісним позовом його зобов`язання з поставки товару було 07.09.2019, а порушення строку виконання такого зобов`язання почалось з 08.09.2019.

Отже, частина товару за актом № 434 від 17.09.2019 на суму 621 720,00 грн була поставлена ТОВ «Пролог Трейдінг» з порушенням встановленого умовами договору строку.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Пролог Трейдінг» обумовлений договором товар поставило з порушенням строку поставки, відтак допустило порушення зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Пунктом 8.3.6 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені за визначений ним період з 08.09.2019 по 16.09.2019, суд встановив, що він виконаний арифметично правильно, з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору. Отже, вимога про стягнення з відповідача за первісним позовом пені у розмірі 5 595,48 грн заявлена Міністерством правомірно.

Однак, судом встановлено, що на підставі платіжного доручення № 1096 від 27.08.2020 ТОВ «Пролог Трейдінг» сплатило на користь Міністерства штрафні санкції у розмірі 5 595,48 грн. При цьому у призначенні платежу в зазначеному платіжному дорученні товариство вказало про сплату штрафу за претензією № 286/6/6122 від 27.09.2019 (договір № 286/2/19/86 від 30.05.2019), проте з урахуванням наданих Товариством пояснень, поданих до суду 11.01.2021, а також зважаючи на точне співпадіння розміру сплаченої товариством штрафної санкції та заявленої Міністерством до стягнення пені, суд дійшов висновку, що за платіжним дорученням № 1096 від 27.08.2020 ТОВ «Пролог Трейдінг» сплатило саме передбачену договором пеню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що провадження за первісним позовом у даній справі щодо стягнення пені в розмірі 5 595,48 грн підлягає закриттю, з огляду на те, що вказані грошові кошти були сплачені відповідачем за первісним позовом після звернення позивача за захистом його порушеного права до суду (яке відбулось 31.07.2020) та відкриття провадження у справі (яке відбулось 05.08.2020).

Щодо поданого ТОВ «Пролог Трейдінг» зустрічного позову суд зазначає таке.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ТОВ «Пролог Трейдінг» стверджувало, що за умови незначного порушення строку поставки товару на 9 днів та добровільної сплати пені за таке порушення, відмова Міністерства оборони України у поверненні забезпечення договору в розмірі 127 735,20 грн порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності.

У свою чергу, заперечуючи проти обґрунтованості заявленого ТОВ «Пролог Трейдінг» зустрічного позову, Міністерство вказувало на допущене Товариством порушення строку виконання поставки товару, що в свою чергою позбавляє Товариство права на повернення сплаченого ним забезпечення.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача за зустрічним позовом та обґрунтованість заперечень відповідача за зустрічним позовом суд керувався таким.

За умовами п. 12.3 укладеного сторонами договору постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за цим договором у розмірі 5% ціни договору: платіжне доручення від 30.05.3019 № 13 в сумі 127 735,20 грн.

Сплата ТОВ «Пролог Трейдінг» забезпечення виконання ним зобов`язань за укладеним сторонами договором на користь Міністерства оборони України також підтверджується долученим до матеріалів справи (у копії) платіжним дорученням № 13 від 30.05.2019 на суму 127 735,20 грн.

Підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання постачальником всіх умов договору у повному обсязі стосовно асортименту, якості, кількості та строків і виключно за цінами згідно положень цього договору (п. 12.4 договору).

Відповідно до 12.5 договору замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі, якщо постачальник не виконав умови договору стосовно асортименту, якості, кількості та строків.

Згідно з п. 12.6 договору замовник залишає за собою право повернення забезпечення виконання договору у разі порушення термінів (строків) постачання товару за умови належного обґрунтування порушення з технічних причин.

Судом встановлено, що ТОВ «Пролог Трейдінг» звернулось до Міністерства з листом № 308 від 06.12.2019, в якому повідомило, що визнає претензію Міністерства № 286/6/6122 від 27.09.2019 про сплату пені в розмірі 5 595,48 грн та просить повернути сплачене Товариством забезпечення за договором за вирахуванням пені у вказаному розмірі.

Розглянувши вищевказане звернення ТОВ «Пролог Трейдінг», Міністерство листом № 286/6/7983 від 20.12.2019 відмовило Товариству у поверненні вищевказаного забезпечення договору з посиланням на наявні порушення виконання зобов`язань за укладеним сторонами договором № 286/2/19/86 від 30.05.2019.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Зі змісту договору № 286/2/19/86 від 30.05.2019 вбачається, що за своєю правовою природою вказаний правочин є договором поставки.

Згідно з положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що поставка обумовленого договором товару була здійснена позивачем в повному обсязі, однак, з простроченням встановленого договором строку поставки на 9 днів, що встановлено судом раніше.

Відповідно до п. 8.3.6 договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару.

На виконання претензії Міністерства оборони України № 286/6/6122 від 27.09.2019 ТОВ «Пролог Трейдінг» сплатило пеню в розмірі 5 595,48 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Таким чином, цивільне законодавство розрізняє поняття «невиконання зобов`язання» та «неналежне виконання зобов`язання».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 по справі № 910/4460/19, в якій Верховний Суд вказав, що у розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. Перше - це невиконання зобов`язання, яке виникає, якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. Друге - це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже, порушення зобов`язання.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Суд звертає увагу сторін, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України визнається загальною засадою цивільного законодавства.

У рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що зобов`язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (постанова Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 49/38-09).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було виконано умови договору, зокрема поставлено 100% обумовленого договором товару та сплачено відповідачу пеню у розмірі 5 595,48 грн за порушення строку поставки на 9 днів, що не заперечується Міністерством. При цьому порушення строку поставки було допущене ТОВ «Пролог Трейдінг» лише щодо частини товару у кількості 55 шт. з 226 одиниць товару, поставка яких передбачалась за договором.

З листа № 473 від 20.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Сталь» (далі - ТОВ «Реал Сталь»), яке є виробником товару та контрагентом ТОВ «Пролог Трейдінг» і поставляло останньому ванни, які ТОВ «Пролог Трейдінг» у подальшому поставляло Міністерству, вбачається, що ТОВ «Реал Сталь» повідомило ТОВ «Пролог Трейдінг» про затримку у поставці товару (ванн) та вказало, що така затримка обумовлена поламкою судна імпортера нержавіючого металу ТОВ «Нікельхром Україна», що перевозило вантаж, та необхідністю перевантаження контейнеру з вантажем на інше судно. ТОВ «Реал Сталь» також зазначило, що орієнтовний час затримки поставки ванн, враховуючи їх виготовлення, складає 14 днів.

Експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати № В-548 від 31.08.2020 підтверджується настання істотних змін обставин з технічних причин, які вплинули на можливість виконання ТОВ "Пролог Трейдінг" своїх обов`язків за договором № 286/2/19/86 від 30.05.2019. Торгово-промислова палата вказала, що сталась істотна зміна обставин з технічних причин, яка має об`єктивний невідворотний характер, який в даних умовах не залежить від волі, бажань і дій ТОВ "Пролог Трейдінг" і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом порушення ТОВ "Пролог Трейдінг" своїх зобов`язань за договором № 286/2/19/86 від 30.05.2019 та об`єктивно унеможливлює їх виконання Товариством.

Частиною першою статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вказує, що належною мірою відповідальності за порушення строку поставки за умовами укладеного сторонами договору та відповідно до вимог чинного законодавства є саме сплата пені у відповідному розмірі, а не відмова у поверненні забезпечувального платежу, передбаченого п. 12.3 договору № 286/2/19/86 від 30.05.2019, і така пеня була сплачена Товариством у повному обсязі.

Судом враховані причини допущення порушення строку поставки (істотна зміна обставин з технічних причин) та положення п. 12.6 договору № 286/2/19/86 від 30.05.2019, згідно з якими замовник залишає за собою право повернення забезпечення виконання договору у разі порушення термінів (строків) постачання товару за умови належного обґрунтування порушення з технічних причин.

Вказане прострочення поставки товару на 9 днів, на переконання суду, не є критичним, що узгоджується з принципом справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи те, що 100% обумовленого договором товару було поставлено Міністерству, а порушення строку поставки було допущено лише щодо 55 одиниць товару з 226 одиниць, поставка яких передбачалась за умовами укладеного сторонами договору, і таке порушення сталось з технічних причин.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору (у разі якщо вони не повертаються), підлягають перерахуванню до відповідного бюджету, а у разі здійснення закупівлі юридичними особами (їхніми об`єднаннями) не за бюджетні кошти - перераховуються на рахунок таких юридичних осіб (їхніх об`єднань).

Крім того, слід звернути увагу на той факт, що позивачем було добровільно сплачено пеню за порушення строку поставки товару на 9 днів у розмірі 5 595,48 грн.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять доказів, з яких би вбачалось, що Міністерство повернуло ТОВ «Пролог Трейдінг» за його вимогою, забезпечення виконання договору в сумі 127 735,20 грн.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно зі ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27.09.2001).

Враховуючи наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору за первісним та за зустрічним позовом суд вказує таке.

За приписами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у тому випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом враховано, що спір, розглянутий судом в межах первісного позову, виник внаслідок неправильних дій ТОВ «Пролог Трейдінг». Крім того, судом враховано, що позовна заява була зареєстрована в суді 31.07.2020, провадження у справі відкрито 05.08.2020, а оплата відповідачем за первісним позовом пені була здійснена ним 27.08.2020, тобто після звернення позивача до суду за захистом його порушених прав.

Таким чином, судовий збір за первісним позовом у розмірі 2 102,00 грн покладається судом на відповідача ТОВ «Пролог Трейдінг».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення зустрічного позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 102,00 грн покладається судом на відповідача Міністерства оборони України.

Таким чином, за результатами розгляду даного спору на кожну зі сторін спору покладено обов`язок відшкодувати іншій стороні судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до ч. 11 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням наведеного, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження за первісним позовом Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Трейдінг» про стягнення пені у розмірі 5 595,48 грн.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Трейдінг» (03083, м. Київ, пр-т Науки, буд. 76, офіс 2, ідентифікаційний код 41987990)суму забезпечення за договором у розмірі 127 735,20 грн (сто двадцять сім тисяч сімсот тридцять п`ять грн 20 коп.).

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.01.2021.

Суддя О.Г. Удалова