ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3226/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовні вимоги Приватного підприємства «СВ-Імпекс» (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, буд. 23-Б, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладконтакт» (67600, Одеська обл., м. Біляївка(пн), Комплекс будівель і споруд №10 (територія Біляївської міської ради), буд. б/н, )

про стягнення 287528 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Волощук Р.А., адвокат, довіреність №СВ-03-01 від 03.01.2020

від відповідача: Піщємуха Н.В., довіреність від 15.11.2019

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «СВ-Імпекс» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладконтакт» про стягнення 287528 грн.

Підставою позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості товару, поставленого позивачем за видатковою накладною.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 23.12.2020 о 12:30.

21.12.2020 за вх.№34069/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне:

- відповідач зазначає, що у зв`язку зі зміною керівника та звільненням головного бухгалтера ТОВ «Хладконтакт» у липні 2020 року, на даний час підприємство не має можливості підтвердити чи спростувати складання та наявність оригіналів видаткової накладної №РН-0000090 від 29.12.2018 та акту звіряння розрахунків без номера та без дати, копії яких надано позивачем до суду;

- за посиланнями відповідача згідно зі ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником зобов`язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, відповідач вказує, що ПП «СВ-Імпекс» не звертався на адресу ТОВ «Хладконтакт» з даними вимогами та не довів даний факт під час звернення з позовом до суду, отже, відповідач вважає, що зобов`язання по сплаті отриманого товару на даний час не є простроченими;

- на думку відповідача посилання позивача на вимоги ст. 692 ЦК України в якості обґрунтування права вимоги за даним позовом є безпідставними, так як вказаною нормою не встановлені строки сплати за придбаний товар. Видаткова накладна, надана в копії до суду, не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не містить строків сплати та порядку розрахунків за товар, що постачався, тому на думку відповідача посилання на положення ч.1 ст. 692 ЦК України не мають бути прийняті судом до уваги; вказана норма встановлює подію, з настанням якої пов`язується виникнення зобов`язання відносно сплати, але не встановлює строків його виконання;

- відповідач зазначає, що твердження позивача про застосування до існуючих спірних правовідносин положень інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 №01-06/928/2012 є безпідставним, так як тлумачення перебігу строку виконання грошового зобов`язання надані для правовідносин, що виникли в умовах існування укладеного договору купівлі-продажу товару;

- на думку відповідача в умовах відсутності укладеного договору, неузгодження строків остаточного розрахунку, невизначеності існування документального підтвердження факту звернення з вимогами про погашення заборгованості, неможливості встановлення кола осіб, що брали участь у постачанні-придбанні товару, позовні вимоги ПП «СВ-Імпекс» не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 23.12.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 21.01.2021 об 11:00.

13.01.2021 за вх.№781/21 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій відповіді позивач посилається на наступне:

- позивач зазначає, що у відзиві відповідач підтверджує факт здійснення постачання позивачем насіння цибулі «Медуза» (товар) у грудні 2018 року. Але у зв`язку із недосягненням домовленості щодо ціни за одиницю продукції та умов оплати, договір, що регламентує суттєві умови постачання, на даний час не укладений. При цьому відповідач зазначає про те, що ціна на товар значно перевищувала ціни для значних оптових партій товару на ринку насіння. Тобто на думку відповідача між сторонами не було досягнуто згоди по суттєвим умовам поставки товару. При цьому, позивач вказує, що після фактичної поставки 29.12.2018 позивачем товару відповідачу на загальну суму 1015056 грн., останній 03.01.2019 та 18.02.2019 сплатив 50% вартості товару, в сумі 507528 грн. В подальшому за період з 28.11.2019 по 22.07.2020 відповідачем було сплачено на рахунок позивача ще 220000 грн. На думку позивача вказане підтверджує досягнення сторонами згоди щодо всіх суттєвих умов поставки товару та відсутність з боку відповідача будь-яких претензії щодо якості, кількості та ціни товару;

- на думку позивача оскільки інший строк оплати товару сторонами у видатковій накладній від 29.12.2018 №PH-0000090 встановлений не був, то відповідач мав розрахуватись з позивачем після отримання товару, що було частково здійснено відповідачем за період з 03.01.2019 по 22.07.2020;

- позивач зазначає, що відповідач не звернув уваги на те, що видаткова накладна від 29.12.2018 №PH-0000090 містить такі обов`язкові реквізити як дату її складання; назву підприємства, від імені якого складено документ і якому здійснюється поставка за цією накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис уповноважених осіб сторін (підписи яких були засвідчені відтиском печаток позивача та відповідача). Відсутність у видатковій накладній від 29.12.2018 №PH-0000090 назви посади, прізвища та ініціалів особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності її підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки самої юридичної особи, не може свідчить про те, що така особа є неуповноваженою чи що така видаткова накладна є неналежним доказом наявності зобов`язальних відносин між відповідачем та позивачем. Відтиск печатки на видатковій накладній від 29.12.2018 №PH-0000090 є свідченням участі відповідача, як юридичної особи, у здійсненні господарської операції за цією накладною. Факт прийняття відповідачем товару, окрім видаткової накладної від 29.12.2018 №PH-0000090, підтверджується гарантійним листом від 13.12.2019, в якому відповідач гарантує, що протягом найближчого часу виконає в повному обсязі взяті на себе зобов`язання перед позивачем відповідно до поставки за видатковою накладною від 29.12.2018 №PH-0000090;

- позивач вказує, що існування невиконаних зобов`язань відповідача перед позивачем, підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків, згідно з яким станом на 30.11.2019 у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 487528 грн.

- позивач зазначає, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Позивач надає копію податкової накладної від 29.12.2018 №3, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних 29.12.2018 об 15 год. 5 хв. за №.

21.01.2021 за вх.№1770/21 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, а саме: платіжне доручення №276 від 15.01.2021 на суму 50000 грн. та виписка по рахунку ТОВ «Хладконтакт», які залучено судом до матеріалів справи.

21.01.2021 за вх.№1777/21 до суду від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог до 237528 грн., яке у судовому засіданні 21.01.2021 судом прийнято до розгляду.

Справа №916/3226/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, та про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

У судовому засіданні 21.01.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.01.2021 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

Без укладення окремого правочину у письмовій формі позивач поставив відповідачу 29.12.2018 товар за видатковою накладною №РН-0000090 на суму 1015056 грн. Обставина отримання відповідачем товару на вищевказану суму підтверджується підписом представника відповідача у видатковій накладній.

В матеріалах справи наявний виставлений позивачем - Приватним підприємством «СВ-Імпекс» відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Хладконтакт» рахунок-фактура №СФ-0000090 від 29.12.2018 на суму 1015056 грн.

З наявного в матеріалах справи акту звіряння взаємних розрахунків за січень 2019 року - листопад 2019 року між ТОВ «Хладконтакт» і ПП «СВ-Імпекс» кінцеве сальдо на користь позивача складало 487528 грн.

В матеріалах справи наявний гарантійний лист ТОВ «Хладконтакт» від 13.12.2019 на адресу ПП «СВ-Імпекс», в якому відповідач гарантує, що протягом найближчого часу виконає в повному обсязі взяті на себе зобов`язання перед ПП «СВ-Імпекс» відповідно до поставки за видатковою накладною №РН-0000090 від 29.12.2018.

Також на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано до суду податкову накладну №3 від 28.12.2018, в якій зазначено: постачальник (продавець) - ПП «СВ-Імпекс», отримувач (покупець) - ТОВ «Хладконтакт», обсяги постачання (база оподаткування) без урахування податку на додану вартість - 845880.

Поставлений позивачем відповідачу товар не був оплачений на всю суму поставки, несплата відповідачем грошових коштів за отриманий товар стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Під час розгляду судом господарської справи відповідачем ще частково сплачено вартість товару - на суму 50000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням №276 від 15.01.2021 на суму 50000 грн. із призначенням платежу: «сплата на насіння цибулі, згідно з рах. №90 від 29.12.2018 у т.ч. ПДВ 20% - 8333,33 грн.» та банківською випискою по рахунку ТОВ «Хладконтакт». Позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог за вх.№1777/21 від 21.01.2021, яка прийнята судом до розгляду, у зв`язку з чим на розгляді суду перебувають позовні вимоги про стягнення з відповідача 237528 грн. боргу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Конклюдентні дії сторін у справі свідчать про виникнення між ними зобов`язальних відносин в частині оплати поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

За ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Виходячи з наявних матеріалів справи, з огляду на конклюдентні дії сторін у справі, господарським судом встановлені факти поставки позивачем відповідачу товару за видатковою накладною №РН-0000090 від 29.12.2018 на суму 1015056 грн., прийняття відповідачем вказаного товару, часткової оплати поставленого товару, зокрема на підставі виставленого позивачем рахунку, з огляду на що господарський суд дійшов висновку про підставність, обґрунтованість та доведеність позовних вимог Приватного підприємства «СВ-Імпекс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладконтакт» 237528 грн. решти боргу.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Іншого відповідачем не доведено.

Посилання відповідача у відзиві на позов на ненастання строку виконання ним грошового зобов`язання з оплати поставленого товару не приймаються судом до уваги, оскільки такий строк настав в результаті укладення сторонами у справі договору поставки у спрощений спосіб внаслідок конклюдентних дій сторін, на спірні правовідносини при цьому поширюється дія ст. 692 ЦК України. До того ж відповідачем фактично підтверджено повноваження свого представника, який підписав з боку відповідача видаткову накладну №РН-0000090 від 29.12.2018 на суму 1015056 грн. внаслідок відповідних оплат за поставлений позивачем та прийнятий відповідачем товар, зокрема, і з посиланням на виставлений позивачем за спірною поставкою рахунок-фактуру.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Приватного підприємства «СВ-Імпекс» задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладконтакт» (67600, Одеська обл., м. Біляївка(пн), Комплекс будівель і споруд №10 (територія Біляївської міської ради), буд. б/н, ) на користь Приватного підприємства «СВ-Імпекс» (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, буд. 23-Б, ) 237528 /двісті тридцять сім тисяч п`ятсот двадцять вісім/ грн. боргу та 3562 /три тисячі п`ятсот шістдесят дві/ грн. 92 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 26 січня 2021 р.

Суддя Ю.С. Бездоля