ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Справа№ 910/5696/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Агрикової О.В.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Шаповалов А.М. орд. від 28.10.20;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Ілюхи Анатолія Івановича

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 (повний текст складено 08.09.2020)

у справі №910/5696/20 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом фізичної особи - підприємця Ілюхи Анатолія Івановича

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації Стрюкової Ірини Олександрівни

про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року фізична особа - підприємець Ілюха Анатолій Іванович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "КБ "Хрещатик" Стрюкової Ірини Олександрівни (далі - відповідач), у якому просив суд:

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу виплату грошових коштів у розмірі 123 830,00 грн;

- включити позивача до реєстру кредиторів ПАТ "КБ "Хрещатик" для отримання грошових коштів у розмірі 132 107,94 грн;

- стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ПАТ "КБ "Хрещатик" 05.01.2010 був укладений договір банківського рахунку фізичної особи-підприємця. Постановою Правління НБУ від 05.04.2016 було віднесено ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних, а постановою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2016 було прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у вказаному банку строком на один місяць з 05.04.2016 по 04.05.2016. У цей же день, 05.04.2016, контрагентом позивача були перераховані кошти в сумі 123 830,00 грн, однак в порушення вимог чинного законодавства відповідач не повернув ці кошти платнику, а зарахував на рахунок позивача і в подальшому включив їх до кредиторських вимог (7 черга). Позивач оскаржував ці дії в порядку адміністративного судочинства і рішеннями суду першої та апеляційної інстанції його вимоги були задоволені (справа №826/12204/16), однак Верховний Суд постановою від 13.12.2019 скасував судові рішення та закрив провадження у справі, роз`яснивши позивачу, що даній спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що тимчасова адміністрація була запроваджена з 06.04.2016, грошові кошти від контрагента надійшли до запровадження тимчасової адміністрації, на даний час банк перебуває на стадії ліквідації у межах процедури виведення банку з ринку, тому спірна виплата не може бути здійснена іншим шляхом, ніж в порядку черговості задоволення вимог кредиторів банку. Щодо позовних вимог щодо включення вимог позивача до реєстру вимог кредиторів банку, то відповідачем вимоги позивача були включені до відповідного реєстру самостійно, на всю суму коштів, яка знаходилась на банківському рахунку позивача.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31 серпня 2020 року у позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, представник Фізичної особи - підприємця Ілюхи Анатолія Івановича подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки внаслідок порушення відповідачем норм чинного законодавства позивач втратив можливість отримати належні йому грошові кошти. Доводи апеляційної скарги дублюють доводи, які були викладені позивачем у позовній заяві та наведені вище.

Апеляційним господарським судом встановлено, що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесено запис про припинення юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (дата запису: 02.10.2020, номер запису: 128000175, підстава: рішення щодо припинення) і правонаступник у спірних правовідносинах відсутній, однак згідно положень частини 3 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) це не є підставою для закриття провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05 січня 2010 року між ВАТ "КБ "Хрещатик" (в подальшому перейменоване на ПАТ "КБ "Хрещатик"), як банком, та позивачем, як клієнтом, був укладений договір №103/208/2010/24529 банківського рахунку фізичної особи-підприємця (далі - Договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточній(і) рахунок(ки) відповідно до Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" та здійснює його розрахункове обслуговування, згідно з нормативно-правовими актами НБУ, чинного законодавства України, внутрішніх правил та процедур банку.

Згідно з копією виписки по особовому рахунку за період з 05.04.2016 по 06.06.2016 на рахунку Позивача станом на 06.06.2016 перебувало 255937,94грн, при цьому, з указаної суми 05.04.2016 на рахунок надійшло 123830 грн. коштів від контрагента - ТОВ "Біолабтех ЛТД".

Однак, у день надходження коштів від ТОВ "Біолабтех ЛТД", на підставі постанови Правління Національного банку України №234 від 05 квітня 2016 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №463 від 05 квітня 2016 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким вирішено розпочати процедуру виведення публічного акціонерного товариства "КБ "Хрещатик" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року (включно), а також призначено уповноваженою особою Фонду КостенкаІ.І.

Правлінням Національного банку України винесено постанову № 46-рш від 02 червня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 913 від 03 червня 2016 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким вирішено розпочати процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно та призначити уповноваженою особою Фонду, якій делегувати всі повноваження ліквідатора банку, Костенка І.І.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до уповноваженої особи Фонду, якій делегувати всі повноваження ліквідатора банку, КостенкаІ.І., неодноразово (заяви від 13.04.2016, запит від 06.05.2016, претензія від 03.05.2016 (виправлено на 03.06.2016), і уповноважена особа Фонду також неодноразово відповідала, що у Банку введено тимчасову адміністрацію, під час дії якої платежі з рахунків в Банку не здійснюватимуться, оскільки вони є вимогами кредитора, а всі платіжні доручення, які були надіслані, але не проведені банком, з моменту зведення тимчасової адміністрації повертаються клієнтам як невиконані із зазначенням причин невиконання.

У відповідь на претензію позивача від 03.05.2016 відповідач також вказав, що після запровадження у Банку процедури ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивачу необхідно до 11.07.2016 звернутися із відповідною заявою про включення його вимог до реєстру кредиторів Банку.

На підставі заяви позивача від 07.06.2016 його вимоги на суму 255937,94грн. були включені до реєстру вимог кредиторів Банку, що підтверджується відповідною довідкою Банку від 16.09.2019.

Позивач з такими діями уповноваженої особи Фонду не погодився, та спочатку оскаржив їх у порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №826/12204/16, яка залишена без змін постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2017, було задоволено позов та зобов`язано відповідача перерахувати грошові кошти у розмірі 123 830,00 грн на поточний рахунок позивача в іншому банку.

Проте, постановою Верховного Суду від 13.12.2019 були скасовані зазначені судові рішення, а провадження у справі закрито, і роз`яснено, що даний спір може бути розглянуто за правилами господарського судочинства.

На підставі рішення Правління НБУ від 18.06.2019 № 415-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №1548 від 19.06.2019 про здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" протягом 2х років з 20 червня 2019 року до 19 червня 2021 року включно. Крім того, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №2707 від 24.10.2019 про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик", і з 04.11.2019 призначено Стрюкову Ірину Олександрівну

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся із даним позовом до Господарського суду міста Києва.

При цьому, як вірно встановив суд першої інстанції, між сторонами відсутній спір щодо того, яка сума коштів позивача перебуває на його рахунках у банку (255937,94 грн), а наявний спір щодо складових цієї суми, оскільки позивач вважає, що кошти в сумі 123830 грн, які надійшло на рахунок Банку 05.04.2016 від контрагента - ТОВ "Біолабтех ЛТД" після введення тимчасової адміністрації мають бути повернуті позивачу, а решта суми - 132107,94 грн. включена до реєстру вимог кредиторів Банку, а відповідач, у свою чергу вважає, що кошти від контрагента позивача надійшли до введення тимчасової адміністрації і підлягають поверненню в порядку черговості задоволення вимог кредиторів банку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що грошові кошти від контрагента позивача надійшли після введення тимчасової адміністрації, однак механізм стягнення коштів з банку поза межами ліквідаційної процедури чинним законодавством України не передбачений, а грошові вимоги позивача були включені до реєстру вимог кредиторів в сумі 255937,94 грн, яка включає у себе кошти у розмірі 123 830,00 грн, що надійшли на рахунок позивача у день введення тимчасової адміністрації.

Північний апеляційний господарський суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, приходить до наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №103/208/2010/24529 банківського рахунку фізичної особи-підприємця.

Положеннями частини 1 статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1068 ЦК України, банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до статті 1074 ЦК України (в редакції, що діяла станом на час спірних правовідносин) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України №234 від 05 квітня 2016 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №463 від 05 квітня 2016 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким вирішено розпочати процедуру виведення публічного акціонерного товариства "КБ "Хрещатик" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць - з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року.

Статтею 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою вказаного нормативно-правового акту є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Проте, пунктом 5 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено виключення з цього правила: передбачено, що обмеження, встановлені пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з частиною 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зобов`язання банку, передбачені пунктами 2, 6 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 1.16 розділу ІІІ рішення Фонду від 05.07.2012 №2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку" обмеження, встановлені абзацом другим пункту 1.15 цієї глави (задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку), не поширюються на зобов`язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Матеріалами справи підтверджується, що тимчасова адміністрація у Банку була введена рішенням Фонду з 05 квітня 2016 року, залишок коштів на рахунку позивача станом на 12 год. 00 хв. 05.04.2016 становив 132 107,94 грн, а о 14 год. 07 хв. на рахунок позивача було перераховано суму 123 830,00 грн, яка надійшла від ТОВ "Біолабтех ЛТД".

Таким чином, відповідача про те, що тимчасова адміністрація була введена з наступного дня (06.04.2016) обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки ці доводи суперечать змісту рішення Фонду, яким датою введення тимчасової адміністрації визначено саме 05.04.2016.

З огляду на те, що кошти у розмірі 123 830,00 грн були перераховані на рахунок позивача у Банку після запровадження у ньому тимчасової адміністрації, обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, в силу пункту 5 частини 6 статті 36 цього Закону Уповноважена особа Фонду мала виконати розпорядження позивача у розмірі 123 830,00 грн, а залишок коштів у розмірі 132 107,94 грн включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

При цьому зволікання Уповноваженої особи фонду щодо повернення вказаних коштів призвело до порушення прав позивача на отримання грошових коштів.

Однак, на підставі рішення Правління НБУ від 18.06.2019 № 415-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №1548 від 19.06.2019 про здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" протягом 2х років з 20 червня 2019 року до 19 червня 2021 року включно.

Отже, на час звернення позивача до суду із даним позовом (20 квітня 2020 року) Банк вже не мав банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Так, пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Частиною 3 статті 46 цього Закону встановлено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відкликання Національним банком України банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, акцептована за заявою Позивача сума коштів в розмірі 255937,94 грн, підтверджена довідкою Банку від 16.09.2019, у розумінні ст. 52 Закону відноситься до "вимог інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку", тому, після відкликання банківської ліцензії, ця вимога може пред`являтися лише в межах ліквідаційної процедури банку та погашається у 7му чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час ліквідації банку Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, задоволення вимог позивача поза межами ліквідаційної процедури банку суперечить нормам чинного законодавства, а з врахуванням факту припинення відповідача 02.10.2020 з внесенням відповідного запису до ЄДРПОУ позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апеляційним господарським судом при цьому враховані правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/23398/16 щодо застосування положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а судові витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Ілюхи Анатолія Івановича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31 серпня 2020 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.01.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

О.В. Агрикова