ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021м. ДніпроСправа № 904/6354/20

за позовом Криворізького міськрайонного центру зайнятості, м. Кривий Ріг

до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг

про стягнення 14 424,37 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Криворізький міськрайонний центр зайнятості (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач) про стягнення 14 424,37 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що гр. ОСОБА_1 , який був зареєстрований як безробітній у період з 24.11.2015 по 13.09.2016, за рішенням суду поновлено на роботі, у зв`язку із чим Позивач просить стягнути з роботодавця - Відповідача суму допомоги по безробіттю, яка була нарахована та виплачена гр. ОСОБА_1 в період перебування останнього в статусі безробітного в розмірі 14 424,37 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2020 року відкрито провадження у справі №904/6354/20, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на ліквідацію Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та утворення, як юридичної особи публічного права, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, яке не є правонаступником територіальних органів МВС України.

Заперечуючи по суті заявлених вимог, відповідач посилався на відсутність періоду вимушеного прогулу за час проходження ОСОБА_1 служби в ОВС, що виключає підстави для нарахування та виплат грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за вказаний період.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015 року гр. ОСОБА_1 звернувся до Криворізького районного центру зайнятості, як шукаючий роботу, який був звільнений наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області 06.11.2015 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил на підставі п. 64 г (через скорочення штатів) згідно з положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України Про національну поліцію.

18.05.2016 року наказом № 106 Про реорганізацію Криворізького міського та районного центрів зайнятості з 01.09.2016 року Криворізький міський центр зайнятості було перейменовано у Криворізький міськрайонний центр зайнятості, Криворізький районний центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Криворізького міськрайонного центру зайнятості та установлено, що Криворізький міськрайонний центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обов`язків Криворізького районного центру зайнятості.

Наказом Криворізького міськрайонного центру зайнятості № НТ 151125 від 25.11.2015 року ОСОБА_1 був наданий статус безробітного з 25.11.2015 року згідно ст. 43 Закону України Про зайнятість населення. Відповідно до п.п. 13.4 ст. 22. п. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття гр. ОСОБА_1 було призначено матеріальне забезпечення на випадок безробіття з урахуванням страхового стажу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 по справі № 804/1649/15 визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 № 485 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з ОВС в запас Збройних сил України (з постановленням на військовий облік) за п. 64 г (через скорочення штатів); поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Центрально-Міського районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області; зобов`язано ліквідаційну комісію Криворізького МУ нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 по день поновлення на роботі.

13.09.2016 року наказом Криворізького міськрайонного центру зайнятості № НТ160913 було припинено реєстрацію гр. ОСОБА_1 з 25.11.2015 року та припинено виплату допомоги у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2016.

За період перебування гр. ОСОБА_1 на обліку, з 07.12.2015 року по 15.08.2016 року останньому було виплачено 14 424,37 грн. допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

06.12.2016 року Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області із претензією № 07-07/5608 про перерахування виплаченого забезпечення в сумі 14 424,37 грн.

У відповідь на претензію Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області Позивачу рекомендовано звернутись з відповідною вимогою до Ліквідаційної комісії Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області.

30.12.2016 року Позивачем звернувся із претензією до Відповідача в особі ліквідаційної комісії, на яку останній відповіді не отримав.

Враховуючи викладені обставини, посилаючись на положення ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Позивач звернувся з позовом до суду, та вимагає стягнення з Відповідача суми виплаченої громадянину ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 14 424,37 грн., що є причиною виникнення спору.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви (частина 1 статті 43 Закону України Про зайнятість населення, пункт 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Зазначена правова норма кореспондується з п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, відповідно до якого центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів): поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до норм ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Заперечуючи проти заявлених вимог, Відповідач посилається на ліквідацію Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та утворення, як юридичної особи публічного права, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, яке не є правонаступником територіальних органів МВС України.

Суд відхиляє зазначені доводи Відповідача, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Криворізьке міське управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області перебуває у стані припинення, і станом на час вирішення даної справи не ліквідовано.

Щодо решти заперечень Відповідача, слід визнати, що вони не стосуються предмету спору, яким є повернення на користь Позивача вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а не стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

За встановлених обставин, позовні вимоги Криворізького міськрайонного центру зайнятості є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71 ) на користь Криворізького міськрайонного центру зайнятості (50071, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 1, ) 14 424,37 грн. суму виплачену як допомогу по безробіттю громадянину ОСОБА_1 , 2 102,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.01.2021

Суддя О.В. Ліпинський