ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27 січня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/29/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянувши заяву б/н від 06.01.2021 Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001 (адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094)

про видачу судового наказу

про стягнення з боржника Фізичної особи підприємця Боровського Андрія Петровича ( АДРЕСА_1 ) 10253,35 грн заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 на адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" б/н від 06.01.2021 (вх. №36) про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця Боровського Андрія Петровича 10253,35 грн заборгованості, яка складається з: 8170,80 грн заборгованості за кредитом; 1529,42 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом; 228,76 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом; 324,37 грн пені.

27.01.2021 зазначену вище заяву задоволено частково та видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи підприємця Боровського Андрія Петровича на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 8170,80 грн заборгованості за кредитом, 1529,42 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 228,76 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом та 227 грн судового збору.

Щодо стягнення 324 грн 37 коп. заборгованості по пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 147 ГПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування поданої заяви АТ КБ "Приватбанк" зазначає, що 09.08.2018 ФОП Боровський А.П. підписав заявку на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи підприємця Підприємницький». Згідно вказаної заяви боржник приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua/terms, які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, становлять кредитний договір та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Підписана боржником заява не містить умов щодо пені.

Зі змісту заяви від 06.01.2021 вбачається, що і порядок нарахування, і порядок сплати пені визначається Умовами та правилами надання банківських послуг.

Разом з тим заявником не надано суду доказів в підтвердження того, що, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, боржник розумів, ознайомився та погодився саме з тією редакцією Умов, яка надана заявником, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати пені.

Витяг з Умов та правил не містить підпису боржника (ані фізичного, ані цифрового), а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, заявником не доведено, що вимоги про стягнення пені ґрунтуються на договорі, укладеному у письмовій (в тому числі електронній) формі.

Тобто, заявником не надано доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги щодо видачі судового наказу в частині стягнення суми пені, що є порушенням приписів п. п. 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Відповідно до п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу, і з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З правового аналізу вказаних норм слідує, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафної санкції, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов`язання.

Таким чином, заявлена заявником до стягнення пені в сумі 324,37 грн є штрафною санкцією в розумінні приписів ч. 1 ст. 230 ГК України, а отже за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, тобто вимога заявника в цій частині не відповідає ч. 1 ст. 148 ГК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає приписам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч. 2, ч. 3 ст. 152 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення з боржника 324,37 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, як на підставі п.п. 1,8 ч.1 ст. 152 ГПК України, так і на підставі п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 152-153, 154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Фізичної особи - підприємця Боровського Андрія Петровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 324,37 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

2. В порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 27.01.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.П. Шумський