ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1803/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

розглядаючи справу №916/1803/20,

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДОБРОБУТ-2016" (вулиця Академіка Заболотного, будинок 13 А, місто Одеса, Одеська область, 65069, )

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок №4" Одеської міської ради (провулок Павла Кравцова, будинок 7, місто Одеса, Одеська область, 65003, )

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Одеської міської ради (площа Думська, будинок 1, місто Одеса, 65026, )

про стягнення 63136,24 грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Леванюк Т.В.;

Від третьої особи: Цвігун О.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДОБРОБУТ-2016" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок №4" Одеської міської ради про стягнення 63136,24 грн.

Ухвалою від 26.06.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДОБРОБУТ-2016" строк для усунення виявлених недоліків.

07.07.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 08.07.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 29.07.2020.

Згідно з офіційним повідомленням прес-служби Господарського суду Одеської області, розміщеного на офіційному веб-сайті суду https://od.arbitr.gov.ua/sud5017/pres-centr/general/973881/, в адміністративній будівлі, де розташовані Господарський суд Одеської області та Південно-Західний апеляційний господарський суд, 29.07.2020р. було проведено повну дезінфекцію приміщень, оскільки є лабораторно підтверджений випадок захворювання короновірусною інфекцією працівника Господарського суду Одеської області та встановлено коло осіб, які мали особистий контакт з хворим, та вжито заходів щодо їх самоізоляції. З підстав наведеного, оскільки проведення судових засідань 29.07.2020р. було неможливим, судове засідання було перенесено та призначено на 07.09.2020.

07.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№23564/20).

07.09.2020 постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.10.2020.

05.10.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (вх.№26411/20).

05.10.2020 судом залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Одеську міську раду. Судове засідання відкладено но 21.10.2020.

21.10.2020 представник третьої особи просив відкласти судове засідання для надання пояснень, судом клопотання було задоволено, підготовче засідання відкладено на 04.11.2020.

04.11.2020 від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у відсутності позивача (вх.№29518/20).

04.11.2020 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 18.11.2020.

18.11.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 26.11.2020 судове засідання призначено на 14.12.2020.

14.12.2020 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті, оголошено перерву до 28.12.2020.

28.12.2020 від представника відповідача надійшла заява (вх.№34643/20) про перенесення слухання.

28.12.2020 клопотання відповідача задоволено та відкладено розгляд справи на 13.01.2021.

13.01.2021 від представника позивача надійшло клопотання (вх.№753/21) про розгляд справи у відсутності позивача, також додано судову практику.

13.01.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідачеві на праві оперативного управління належить нежитлове приміщення першого поверху №539 загальною площею 495,9 кв.м., за адресою: вул. Ак. Заболотного, буд. 13-А, м. Одеса. Вказує, що 19.03.2016 були скликані установчі збори співвласників квартир та нежитлових приміщень житлового будинку за адресою: м. Одеса, вулиця Академіка Заболотного, 13-А, на яких було прийнято рішення про створення ОСББ «Наш Добробут-2016».

23.06.2017 загальними зборами ОСББ затверджено розмір щомісячних внесків з управління будинку та прибудинковою територією у розмірі: 1 поверх 2,918 за кв.м.

22.09.2017 затверджено новий розмір внесків: 1 поверх 2,852 грн. за кв.м.

Загальними зборами від 25.01.2019 розмір щомісячного внеску для нежитлових приміщень 3,908 грн.

07.03.2020 збільшено суму щомісячних внесків на 0,85 грн.: 4,76 грн. за кв.м.

Позивач вказує, що нежитлове приміщення №539 розташоване не 1 поверсі будинку та є часткою загальної площі всього будинку. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідач свої зобов`язання щодо сплати внесків не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2020 становить 56985,95 грн.

Зазначає, що ОСББ не надає співвласникам жодних послуг, зокрема, житлово-комунальних у тому сенсі, що ОСББ не є і не може бути виконавцем послуг у відносинах із співвласниками. Позивач лише збирає і акумулює коштів співвласників, оплачує спільні витрати. Співвласники сплачують не за послуги, а внески на відшкодування витрат.

У відзиві відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначає, що приміщення закріплено за ним на праві оперативного управління. Відповідно до статуту є комунальним некомерційним підприємством та має статус юридичної особи, є неприбутковим і здійснює свою діяльність виключно на договірних засадах. Позивачем не надано доказів понесення витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Водночас, вказує, що відповідач сплачує витрати по утриманню майна на підставі укладених договорів: на вивезення твердих побутових відходів, про закупівлю електричної енергії у постачальника універсальних послуг, про закупівлю послуг з теплопостачання, про надання послуг централізованого водопостачання, про надання послуг централізованого водовідведення, заборгованості за укладеними договорами не має.

Вказує, що має фінансування з бюджету, використані кошти підприємства підлягають перевірці, інформація підлягає оприлюдненню, таким чином, здійснення розрахунків без укладення договорів виключається. Зазначає, що позивачем не надано розрахунку заборгованості, не зазначено період, з якого виникла заборгованість.

Третя особа у поясненнях заперечує проти задоволення позову. Так, повторює, що відповідач володіє об`єктом нерухомості на праві оперативного управління. Відповідно до положень ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках). Зазначає, що діяльність позивача підпадає під перелік визначень житлово-комунальних послуг. На дату передання будинку на баланс ОСББ діяв Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою КМУ від 01.06.2011 №869. Матеріали справи не містять доказів формування тарифів з дотриманням відповідних вимог. На підтвердження розміру внесків надано не кошториси, а калькуляцію вартості послуг з утримання будинків та прибудинкової території. Зазначає, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а плата за такі послуги нараховується відповідно до умов договору.

Посилається на положення ст. 22 Закону, відповідно до якої самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб.

Вказує, що протоколом установчих зборів (хоча законодавством передбачено рішення загальних зборів) було визначено форму управління будинком, однак жодним чином не визначено порядок управління, зокрема, матеріали справи не містять рішення загальних зборів щодо самозабезпечення чи виступу ОСББ як колективного споживача.

Зазначає, що позивачем не надано відповідних договорів, якими б доводилось проведення діяльності із забезпечення житлово-комунальними послугами, у т.ч. з утримання будинку та прибудинкової території, не надано інших документів, якими підтверджувались би витрати на управління, утримання, збереження будинку.

Посилається на те, що відповідач не може сплачувати внески, оскільки законодавством передбачено цільове використання бюджетних коштів, а між позивачем та відповідачем відсутній укладений договір, не підписані акти наданих послуг та підтверджуючі документи. З 01.07.2017 затверджено щомісячний внесок, однак в матеріалах справи відсутній кошторис на підтвердження економічного підґрунтя. Калькуляція вартості внеску з 01.10.2017 затверджена протоколом №14 від 01.10.2017, який відсутній у даній справі. Вказана калькуляція містить статті видатків, які жоден нормативно-правовий акт не відносить до послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (обслуговування банку, адміністративні витрати, винагорода (заробітна плата), внески на винагороду, земельний податок). Не надано доказів сплати земельного податку.

Зазначає, що рішенням 25.01.2019, оформленим протоколом №1, затверджено з 01.01.2019 УБПТ у розмірі 3,908 для нежитлових приміщень, однак калькуляція вартості, затверджена протоколом №1 від 26.01.2019, відсутня. Рішенням від 07.03.2020 затверджено суму внесків, однак калькуляція вартості, затверджена протоколом №2 від 26.03.2020, відсутня. У калькуляції додано юридичні послуги, розмір внеску визначений не 5 грн/кв.м., а 5,80 грн./кв.м.

Вказує, що позивачем не надано доказів наявності речових прав на земельну ділянку.

Посилається на наявність невідповідностей у протоколах (неповноважність, недостатність учасників для голосування, відсутність доказів повідомлення ініціативною групою, доказів скликання зборів), у зв`язку з чим вбачаються порушення норм законодавства, в результаті чого порушені права Одеської міської ради на добровільне волевиявлення та вираження своєї думки з приводу створення та діяльності ОСББ. Не надано доказів наявності письмового опитування, належного оформлення листків опитування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, суд встановив наступне.

Нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 495,9 кв.м. за адресою: вул. Академіка Заболотного, будинок 13-А, приміщення 539 (далі приміщення) належать територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради згідно зі Свідоцтвом про право власності серія САЕ №072349 від 15.10.2019 на праві власності (т.1 а.с.15).

Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №207700446 від 28.04.2020) (т.1 а.с.13-14).

На підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №163 від 28.05.2015 приміщення було передано в оперативне управління Комунальній установі «Пологовий будинок №4». Вказане підтверджується також інформаційною довідкою №207700446 від 28.04.2020) (т.1 а.с.13-14).

19.03.2016 рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Академіка Заболотного, 13-А, яке оформлене протоколом №1 (т.1 а.с.52-54) було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДОБРОБУТ-2016», затверджено статут Об`єднання.

21.04.2016 ОСББ «НАШ ДОБРОБУТ-2016» (далі ОСББ) було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що зроблено запис № 1 556 102 0000 058043, вказане підтверджується випискою з ЄДР (т.1 а.с.16).

ОСББ є неприбутковою організацією відповідно до Рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 13.01.2017 (т.1 а.с.17).

Відповідно до акту приймання-передачі багатоквартирного будинку від 01.07.2017 (т.1 а.с.18-20) багатоквартирний будинок, розташований за адресою: вул. Ак. Заболотного, 13-А, було передано з балансу КП «ЖКС «Північний» в управління (на баланс) Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДОБРОБУТ-2016».

Метою створення ОСББ відповідно до його Статуту (п.2.1.) є забезпечення і захист прав співвласників щодо користування, володіння і розпорядження спільним майном будинку, збереження і поліпшення техніко-економічних характеристик будинку з метою комфортного проживання (перебування) користувачів житлових та нежитлових приміщень, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Серед завдань ОСББ (Розділ 3 Статуту) зазначено: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку, в т.ч. прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання; забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх видатків Об`єднання; планування та забезпечення необхідних заходів щодо проведення будівельних робіт, в т.ч. капітального та поточного ремонту спільного майна будинку відповідно до вимог містобудівного законодавства (конструкцій будинку; модернізації і технічного переоснащення інженерно-технічних комунікацій і обладнання будинку; дворової та прибудинкової території будинку); запровадження енергоефективних заходів при споживанні житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» надає наступні визначення:

- багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна;

- нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна;

- співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

Статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.

Статтею 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають, у тому числі, витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Відповідно до ст. 20 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

23.06.2017 загальними зборами ОСББ було прийнято рішення (оформлене протоколом №5) (т.1 а.с.55), яким затверджено розмір щомісячних внесків на управління будинком та прибудинковою територією у розмірі: 1 поверх 2,918 грн. за кв.м.

22.09.2017 позачерговими загальними зборами ОСББ було прийнято рішення (оформлене протоколом №5/а) (т.1 а.с.56), яким затверджено з 01.10.2017 розмір щомісячних внесків з управління будинком та прибудинковою територією у розмірі: 1 поверх 2,852 грн. за кв.м.

У матеріалах справи міститься калькуляція вартості послуг з утримання будинків та прибудинкової території, затверджена загальними зборами ОСББ (протоколом №14 від 01.10.2017) т.1 а.с.57.

25.01.2019 рішенням загальних зборів було прийнято рішення, оформлене протоколом №1 (т.1 а.с.58-60), яким встановлено розмір внеску на управління будинку та прибудинковою територією з 01.01.2019 у розмірі 3,908 грн. за кв.м. для нежитлових приміщень.

07.03.2020 рішенням загальних зборів, яке оформлене протоколом №2 (т.1 а.с.61-65), збільшено суми внесків на управління будинку, зокрема, вирішено збільшити суму внесків на утримання будинку для нежитлового приміщення (Пологовий будинок №4, жіноча консультація №12) на 0,85 грн., зазначено, що до розрахунку становитиме 4,76 грн. за кв.м.

До матеріалів справи додано калькуляцію вартості послуг з утримання будинків та прибудинкової території (т.1 а.с.66) з 01.04.2020, яка затверджена протоколом №2 від 26.03.2020.

Вищезазначені рішення не визнані недійсними, а тому є чинними для співвласників, у тому числі і для відповідача, який володіє нежитловим приміщенням на праві оперативного управління.

Відповідно до положень ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

Так, у матеріалах справи відсутні докази оскарження, скасування, визнання недійсними рішень загальних зборів співвласників, у тому числі, з підстав їх неповноважності, порушення порядку скликання, неналежного оформлення тощо.

Отже, такі рішення, допоки не доведено протилежне, вважаються такими, що прийняті відповідно до статуту, і є відповідно обов`язковими до виконання усіма співвласниками.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові ВС від 06.07.2018 по справі №910/582/17.

Так, у вказаній постанові зазначено, що «судами не встановлено оскарження та визнання недійсними рішень Позивача, оформлених зазначеними протоколами, проте встановлено відсутність доказів оплати Відповідачем суми основного боргу за період з листопада 2015 року по серпень 2017 року, а тому обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території».

Статтею 23 Закону визначено, що власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Частиною 6 ст. 13 Закону визначено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Згідно зі ст. 15 Закону співвласник зобов`язаний, у тому числі, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням.

Положеннями ст. 16 цього Закону встановлено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів;

Статтею 17 Закону встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників.

П.8.3. Статуту встановлено, що сплата встановлених загальними зборами Об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами Об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється відповідно до вимог діючого законодавства пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів, встановлюється загальними зборами Об`єднання відповідно до законодавства та цього Статуту.

При цьому незгода відповідача та третьої особи із належним виконанням позивачем своїх статутних функцій, мети та завдань об`єднання, не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати відповідні внески, передбачені статутом об`єднання та рішеннями загальних зборів співвласників, і може бути предметом позову, зокрема, про зобов`язання вчинити певні дії (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 24.01.2020 у справі №910/1395/19, де зазначено наступне: «Незгода відповідача з діяльністю ОСББ щодо отримання дозволів на виконання будівельних робіт, невідповідності розробленої проєктної документації вимогам законодавства не звільняє його від обов`язку як члена ОСББ сплатити внески на реставрацію та може бути предметом окремого судового позову (про зобов`язання вчинити дії, тощо).»

Відносно того, що відповідач володіє майном на праві оперативного управління, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 135 ГК України власник майна має право одноосібно або спільно з іншими власниками на основі належного йому (їм) майна засновувати господарські організації або здійснювати господарську діяльність в інших організаційно-правових формах господарювання, не заборонених законом, на свій розсуд визначаючи мету і предмет, структуру утвореного ним суб`єкта господарювання, склад і компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання управління діяльністю суб`єкта господарювання, а також приймати рішення про припинення заснованих ним суб`єктів господарювання відповідно до законодавства.

Власник має право особисто або через уповноважені ним органи з метою здійснення підприємницької діяльності засновувати господарські організації, закріплюючи за ними належне йому майно на праві власності, праві господарського відання, а для здійснення некомерційної господарської діяльності - на праві оперативного управління, визначати мету та предмет діяльності таких організацій, склад і компетенцію їх органів управління, порядок прийняття ними рішень, склад і порядок використання майна, визначати інші умови господарювання у затверджених власником (уповноваженим ним органом) установчих документах господарської організації, а також здійснювати безпосередньо або через уповноважені ним органи у межах, встановлених законом, інші управлінські повноваження щодо заснованої організації та припиняти її діяльність відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Власник має право здійснювати організаційно-установчі повноваження також на основі належних йому корпоративних прав відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Державні та комунальні підприємства можуть бути об`єднані за рішенням власника (уповноваженого ним органу) у державні (комунальні) господарські об`єднання, передбачені цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Таким чином, суб`єкт господарювання, за яким закріплено майно на праві оперативного управління, на відміну від балансоутримувача майна, володіє, користується і розпоряджається таким майном, а його право захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 21.05.2020 у справі №904/1130/19).

Право оперативного управління є обмеженим правовим титулом, похідним від права власності, який обмежується не тільки законом та статутом, але й власником майна.

Суб`єкти, за якими майно закріплено на даному правовому титулі, можуть здійснювати лише некомерційну господарську діяльність в організаційних формах, які визначаються власником або відповідним органом управління чи органом місцевого самоврядування з урахуванням вимог, передбачених чинним законодавством.

Водночас, як вже встановлено вище, приписами даної правової норми встановлено, що власник майна або уповноважений ним орган здійснює контроль за використанням та збереженням переданого в оперативне управління майна і має право вилучати його тільки у відповідних випадках.

При цьому, суб`єкт господарювання, якому на праві оперативного управління належить майно, має речові права володіння, користування і розпорядження, тотожні трьом титулам права власності, які лише контролюються та певним чином обмежуються, однак такий суб`єкт господарювання наділений не лише правами власника, а і зобов`язаннями власника.

Отже, законодавством на відповідача, як на особу, на праві оперативного управління якої перебуває майно, покладено обов`язок виконувати чинні та не скасовані рішення статутних органів ОСББ, якими зокрема є загальні збори учасників та правління ОСББ, брати участь у проведенні реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 по справі №910/1395/19, де зазначено наступне: «законодавством на відповідача, як на члена ОСББ та на особу, у повному господарському віданні якої перебуває належне державі на праві власності майно, покладено обов`язок виконувати чинні та не скасовані рішення статутних органів ОСББ, якими зокрема є загальні збори учасників та правління ОСББ, брати участь у проведенні реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі».

При цьому, обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові ВС від 06.07.2018 по справі №910/582/17.

Щодо доводів третьої особи стосовно відсутності доказів утримання будинку, понесення витрат та сплати земельного податку суд зазначає, що підставою позову є невиконання відповідачем як співвласником будинку своїх обов`язків зі сплати внесків та платежів у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ, рішення яких відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів є обов`язковими для всіх співвласників. Отже, спір у даній справі не пов`язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові ВС від 22.05.2018 по справі №910/12065/17.

Щодо посилання відповідача на надання житлово-комунальних послуг позивачем суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право:

задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення;

визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори;

виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Таким чином, ОСББ не надає співвласникам жодних послуг, зокрема, житлово-комунальних послуг у тому сенсі, що ОСББ не є і не може бути виконавцем послуг у відносинах із співвласниками.

Внески (збори, платежі) на утримання будинку та прибудинкової території, визначені загальними зборами ОСББ, не можуть бути ототожнені із тарифами на житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

ОСББ не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тож не надає і не виробляє таких послуг, а відтак і не формує цін чи тарифів на послуги, які б підлягали встановленню (затвердженню) органами місцевого самоврядування.

Про наведене йдеться й у інформаційному листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2011 р. № 7/14-8961.

Визначені законом мета і предмет діяльності ОСББ не передбачають провадження об`єднанням господарської діяльності, а тому ОСББ не є суб`єктом господарювання і не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Водночас, згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до ст. 22 Закону №2866.

ОСББ як юридична особа не потребує житлово-комунальних послуг, їх потребують співвласники будинку.

Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач свої зобов`язання щодо сплати щомісячних внесків не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2020 складає 56985,95 грн.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості зі сплати щомісячних внесків у період з липня 2017 року по квітень 2020 року у вказаному розмірі, з урахуванням наявних у матеріалах справи протоколів загальних зборів, якими встановлено розмір відповідних внесків.

При цьому, відсутність у матеріалах справи протоколів, якими затверджено калькуляцію, не спростовує наявність затверджених розмірів саме внесків.

Водночас, позивач просить стягнути з відповідача також три відсотки річних у сумі 2218,81 грн., інфляційні втрати у сумі 3931,48 грн.

Щодо цього, суд вказує, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, у даному випадку позивачем не надано доказів щодо того, що прострочення виконання зобов`язання наступило до подання позову.

Відповідно до п.12.3.8. Статуту співвласник Об`єднання зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі за календарний місяць, в якому надавались послуги, не пізніше 15 числа наступного місяця. Заборгованість по внескам та платежам, яка перевищує 90 календарних днів, є порушенням зобов`язання співвласником.

Втім, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ознайомлений із положеннями статуту ОСББ, у тому числі, шляхом його публічної презентації, направлення засобами поштового зв`язку тощо, також матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем рішень загальних зборів ОСББ, якими визначено розмір обов`язкових внесків.

Докази направлення та отримання адресатом передсудового повідомлення за вих.№12 від 29.04.2020 у матеріалах справи відсутні, а сама по собі копія такого повідомлення не свідчить про його фактичне направлення та отримання відповідачем.

У силу ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки положеннями цієї статті не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову. При цьому волевиявлення щодо виконання боржником відповідного обов`язку має бути вчинено кредитором в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до відома боржника. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 16.06.2020 по справі №910/10958/19).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що до моменту подання позову строк виконання відповідачем обов`язку зі сплати внесків на утримання будинку не настав, оскільки матеріали справи не містять доказів його обізнаності із створенням ОСББ у багатоквартирному будинку, розміром та порядком сплати відповідних внесків на утримання будинку.

Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Стаття 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазначає, що у матеріалах справи наявна копія Договору №1 про надання правової допомоги від 01.04.2020, укладеного між ОСББ та Адвокатське бюро «Бороган» (т.1 а.с.77-78), відповідно до п.2.1 якого адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати клієнту наступну правову допомогу у представництві інтересів клієнта у справі за позовом ОСББ «Наш Добробут-2016» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Таким чином, у межах розгляду даної справи суд позбавлений можливості встановити розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, - у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи договору про надання правничої допомоги у даній справі.

Отже, витрати на правову допомогу стягненню не підлягають.

Статтею 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 385, 509, 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 135, 137, 173 ГК України, ст.ст.1, 4, 10, 13, 15, 16, 17, 20, 22, 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 1, 4, 7, 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДОБРОБУТ-2016" (вулиця Академіка Заболотного, будинок 13 А, місто Одеса, Одеська область, 65069, ) до Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок №4" Одеської міської ради (провулок Павла Кравцова, будинок 7, місто Одеса, Одеська область, 65003, ) за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Одеської міської ради (площа Думська, будинок 1, місто Одеса, 65026, ) про стягнення 63136,24 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок №4" Одеської міської ради (провулок Павла Кравцова, будинок 7, місто Одеса, Одеська область, 65003, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДОБРОБУТ-2016" (вулиця Академіка Заболотного, будинок 13 А, місто Одеса, Одеська область, 65069, ) 56985,95 грн. заборгованості, 1897,27 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 13.01.2021. Повний текст рішення складений та підписаний 25 січня 2021 р.

Суддя Р.В. Волков