ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2626/20

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Врона А.В., ордер № 1012781 , дата видачі : 04.09.20;

від відповідача - Вішневський О.Л., довіреність № б/н, дата видачі : 01.03.19;, № 1012781, дата видачі : 04.09.20;

розглянувши справу №916/2626/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕТОС БОРДЕЙ" до відповідача ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" про розірвання договору та стягнення 534 240,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "АЕТОС БОРДЕЙ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО № 2720/20) до відповідача ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" про розірвання договору та стягнення 534 240,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.09.2020 року, за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2626/20 за правилами загального позовного провадження, із призначенням підготовчого засідання на 13.10.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 року було відкладено підготовче засідання до 03.11.2020 року о 09:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.11.2020 року було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 17.11.2020 року о 12:30 год.

13.11.2020р. представник відповідача звернувся до Господарського суду Одеської області із відзивом на позовну заяву за вх.№30390/20, відповідно до якого заперечує проти позову.

13.11.2020р. представник позивача звернувся до Господарського суду Одеської області із письмовими поясненнями за вх.№30486/20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2020 року було відкладено підготовче засідання до 08.12.2020 року о 10:20 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.12.2020р. було закрито підготовче провадження у справі №916/2626/20 із призначенням розгляду справи по суті на 14.12.2020р. о 15:00 год.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Гута С.Ф. на лікарняному (домашня ізоляція COVID-19-11 з 14.12.2020р. по 24.12.2020р. включно судове засідання 14.12.2020 року не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2020р. було призначено розгляд справи на 14.01.2021р. о 11:00 год.

У даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

14.01.2021р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

24.01.2020р. ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК", в особі директора ОСОБА_1 , іменований далі «Продавець» з однією сторони та ТОВ «АЕТОС БОРДЕЙ», в особі директора Бордей В., іменований далі «Покупець» з іншої сторони, заключили контракт № 24-01-20.

Відповідно до п. 1.1. контракту, предметом даного контракту стало те, що Продавець зобов`язується надати Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Продавцю товари в кількості, асортименті та по цінам зазначеним в рахунках-фактурах до даного договору, у відповідності з заявками Покупця.

Пунктом 2.2. зазначено контракту визначено, що Продавець здійснює поставку товару впродовж 20 днів після надходження 70 % попередньої оплати на розрахунковий рахунок Продавця, 30 % за 5 днів до відгрузки товару.

До контракту № 24-01-20 ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" було надано рахунок № 04/0-20 від 12.03.2020 р., відповідно до якого ТОВ «АЕТОС БОРДЕЙ» мав здійснити оплату за відповідний товар у розмірі 70% від 28 800,00 доларів США, а саме - 20 160,00 доларів США, що еквівалентно - 534 240 грн., на підтвердження курсу долара позивачем було надано витяг з офіційного сайту НБУ щодо курсу гривні відносно іноземних валют станом на 17.03.2020 р. відповідно до ставок.

17.03.2020р. TOB «АЕТОС БОРДЕЙ» здійснило передоплату товару відповідно до рахунку № 04/0-20, у розмірі - 20 160,00 доларів США, що еквівалентно - 534 240,00 грн., даний факт підтверджується квитанцією № 9 від 17.03.2020 р.

Однак, позивач звертає увагу суду, що впродовж 20 днів з моменту внесення Покупцем попередньої оплати у розмірі 70 % від основної суми, ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ- ПАК" - товар не було виготовлено та відповідно не було здійснено відгрузку.

Пунктом 5.2. контракту № 24-01-20 визначено, що у випадку неможливості здійснення поставки товару, який був попередньо оплачений Покупцем, перерахована сума оплати за не поставлений товар має бути повернута на валютний рахунок Покупця не пізніше 20 (двадцяти) днів з моменту зарахування суми на банківський рахунок Продавця, а також сума штрафних санкцій, передбачена п. 5.1. зазначеного контракту.

У зв`язку із фактичним невиконання ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" своїх зобов`язань відповідно до контракту № 24-01-20, директором ТОВ «АЕТОС БОРДЕЙ» 04.06.2020р. поштовим зв`язком на адресу останніх була направлена претензія № 14-5, в якій зазначено про повернення грошових коштів на підставі п. 5.2 зазначеного контракту.

02.07.2020р. ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" була надана відповідь № 71, в якій було повідомлено про те, що відправка виготовленої продукції не здійснюється останніми у зв`язку із карантинними обмеженнями, що відгрузка планується в червні 2020 року.

02.09.2020 р. представником ТОВ «АЕТОС БОРДЕЙ» на електронну адресу Одеської митниці ДФС (надаємо витяг з електронної пошти), було направлено адвокатський запит № 287-09/20, з метою отримання інформації про те, чи були відкриті кордони України з Республікою Молдова для здійснення вантажоперевезення товарів у період з 17.03.2020 р. по момент звернення із даним запитом. Якщо ні, вказати проміжки часу, в які вантажоперевезення товару з України на територію Республіки Молдова було можливе під час дії карантину.

Отже, позивач вказує, що через невиконання ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" визначених договором № 24-01-20 обов`язків, та неможливістю вирішувати складені ситуації спільно позивач вважає за доцільне вирішити питання про розірвання зазначеного договору. В силу того, що ПРАТ ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" ігнорує умови договору № 24-01-20 від 24.01.2020 р., не виконує покладені договором обов`язки, що полягає у не здійсненні основних напрямів договору, а саме фактичне невиконання робіт з виготовлення та доставки відповідного товару, іншого виходу, окрім розірвання зазначеного договору, із складеної ситуації не вбачається.

З наведених підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЕТОС БОРДЕЙ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" про розірвання договору та стягнення 534 240,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що правовідносини сторін склались на підставі укладеного 24.01.2020р. Контракту №24-01-20.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням ч. 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронні) формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно частини 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 ГК України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 1 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8 ст. 181 ГК України).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач в порушення вищезазначених приписів закону та укладеного контракту, зобов`язання не виконав, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 534 240,00 грн., у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за неналежне виконання своїх обов`язків, а саме фактичне невиконання робіт з виготовлення та доставки відповідно товару на суму попередньої оплати у розмірі 70% від основної суми, яка складає 534 240,00 грн.

Щодо позовної вимоги про розірвання договору №24-01-20 від 24.01.2020р., господарський суд вказує наступне.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

В силу положень ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За положеннями ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору №24-01-20 від 24.01.2020р., укладеного між ПРАТ «ІЗТПВ «ДУНАЙ-ПАК» та ТОВ «АЕТОС БОРДЕЙ».

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача належними та допустимими доказами не спростовано.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕТОС БОРДЕЙ" до відповідача ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" про розірвання договору та стягнення 534 240,00 грн. задовольнити повністю.

2.Розірвати договір №24-01-20від 24.01.2020 р., укладений між ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ - ПАК" (Код , адреса місцезнаходження: Одеська обл., місто Ізмаїл, Аеродромне шосе, буд. 2Б) та ТОВ «АЕТОС БОРДЕЙ» (Персональний код: 458, адреса: MD 2005 Молдова, м. Кишинів, вул. Раббі Цірільсон, 4).

3.Стягнути з ПРАТ "ІЗТПВ "ДУНАЙ-ПАК" (Код , адреса місцезнаходження: Одеська обл., місто Ізмаїл, Аеродромне шосе, буд. 2Б) на користь ТОВ «АЕТОС БОРДЕЙ» (Персональний код: 458, адреса: МЦ 2005 Молдова, м. Кишинів, вул. Раббі Цірільсон, 4) грошові кошти сплаченні позивачем відповідно до договору № 24-01-20 від 24.01.2020р., у розмірі - 534 240 /п`ятсот тридцять чотири тисячі двісті сорок/ грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 115 /десять тисяч сто п`ятнадцять/ грн. 60 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст складено 25 січня 2021 р.

Суддя С.Ф. Гут