РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2021Справа № 910/17262/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 69 278 грн 64 коп.
Представники:не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 69 278 грн 64 коп. збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим вагони № № 61076352, 56185754, 61077251, 53589958, 60727781, 61014171, 52797008, 53504064, 56371743, 59955062 прибули з недостачею вартістю 69 278 грн 64 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/17262/20, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

08.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доданою до нього заявою про залучення до участі у справі третіх осіб - Приватного акціонерного товариства "Суха Балка", Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс".

Відповідно до частин 1, 3 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на те, що рішення у даній справі не вплине на права та обов`язки зазначених третіх осіб.

22.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерними товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (замовник) укладено договір про надання послуг № 00039/ЦТА-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

19.12.2019 між Приватним акціонерним товариством "Суха балка" (постачальник за договором) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупець за договором) укладено договір № 2057, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти руду залізну агломераційну, руду залізну доменну (далі - товар) на передбачених цим договором умовах.

Відповідно до залізничних накладних від 18.07.2020 № 47215710 та від 21.07.2020 № 49725666, відправником - Приватним акціонерним товариством "Суха балка" надіслано залізничним транспортом вагони № № 61076352, 56185754, 61077251, 53589958, 60727781, 61014171, 52797008, 53504064, 56371743, 59955062 з вантажем "руда залізна агломераційна (аглоруда)" загальною масою 3 132 000 кг. Одержувачем є Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

21.07.2020 на станції Волноваха Донецької залізниці складені комерційні акти: № 485002/638 про недостачу вантажу в вагоні № 61076352 в кількості 2 100 кг, № 485002/639 про недостачу вантажу в вагоні № 56185754 в кількості 800 кг, № 485002/640 про недостачу вантажу в вагоні № 61077251 в кількості 9 000 кг, № 485002/641 про недостачу вантажу в вагоні № 53589958 в кількості 5 600 кг, № 485002/642 про недостачу вантажу в вагоні № 60727781 в кількості 5 800 кг, № 485002/643 про недостачу вантажу в вагоні № 61014171 в кількості 4 400 кг, № 485002/644 про недостачу вантажу в вагоні № 52797008 в кількості 9 100 кг, № 485002/645 про недостачу вантажу в вагоні № 53504064 в кількості 4 600 кг.

22.07.2020 на станції Волноваха Донецької залізниці складені комерційні акти: № 485002/646 про недостачу вантажу в вагоні № 56371743 в кількості 6 400 кг, № 485002/647 про недостачу вантажу в вагоні № 59955062 в кількості 1 100 кг.

Позивач зазначив, що відповідач як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 69 278 грн 64 коп., заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних від 18.07.2020 № 47215710 та від 21.07.2020 № 49725666.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

У відповідності до пункту 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, Перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з частиною 3 статті 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема комерційними актами № № 485002/638, 485002/639, 485002/640, 485002/641, 485002/642, 485002/643, 485002/644, 485002/645, 485002/646, 485002/647, а саме:

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/638 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35249 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 61076352 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 23 200 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 91 100 кг, тара - 23 200, нетто - 67 900 кг, що менше документу на 2 100 кг;

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/639 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35250 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 56185754 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 22 000 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 90 200 кг, тара - 22 000, нетто - 68 200 кг, що менше документу на 800 кг;

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/640 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35251 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 61077251 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 23 600 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 84 600 кг, тара - 23 600, нетто - 61 000 кг, що менше документу на 9 000 кг;

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/641 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35252 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 53589958 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 24 100 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 87 500 кг, тара - 24 100, нетто - 63 400 кг, що менше документу на 5 600 кг;

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/642 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35253 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 60727781 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 23 400 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 87 600 кг, тара - 23 400, нетто - 64 200 кг, що менше документу на 5 800 кг;

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/643 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35254 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 61014171 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 23 400 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 89 000 кг, тара - 23 400, нетто - 65 600 кг, що менше документу на 4 400 кг;

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/644 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35255 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 52797008 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 23 800 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 83 700 кг, тара - 23 800, нетто - 59 900 кг, що менше документу на 9 100 кг;

- у комерційному акті від 21.07.2020 № 485002/645 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35256 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 53504064 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 23 400 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 88 800 кг, тара - 23 400, нетто - 65 400 кг, що менше документу на 4 600 кг;

- у комерційному акті від 22.07.2020 № 485002/646 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35241 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 56371743 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 21 800 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 84 400 кг, тара - 21 800, нетто - 62 600 кг, що менше документу на 6 400 кг;

- у комерційному акті від 22.07.2020 № 485002/647 зазначено, що на підставі акту загальної форми від 21.07.2020 № 35240 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 59955062 за відправкою, зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара - 23 500 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 92 400 кг, тара - 23 500, нетто - 68 900 кг, що менше документу на 1 100 кг.

У відзиві на позову заяву відповідач зазначає про відсутність вини залізниці у втраті вантажу, у зв`язку тим, що вагони прибули у технічно несправному стані, що підтверджується актами загальної форми.

Згідно з частиною 1 статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до пункту 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

У відповідності з пунктом 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони (контейнери), що прибувають та відправляються зі станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) повинні оглядатися у комерційному відношенні.

Пунктом 3.8 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі (далі - Технічні умови) правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до накладних вантаж завантажено у вагони відправником, на станції відправлення, залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Спірні вагони були відправлені на адресу позивача зі станції Вечірній Кут Придніпровської залізниці. Вагони були прийняті відповідачем до перевезення без зауважень, просипання вантажу на станції відправлення не було виявлене. Технічна несправність зазначених вагонів була встановлена на станції Волноваха Донецької залізниці, що свідчить, що під час відправки технічна несправність спірних вагонів не була виявлена. Отже, можна дійти висновку, що технічна несправність спірних вагонів мала прихований характер, або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявленими відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі, відповідно до роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. № 04-5/225, відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю.

Посилання відповідача на те, що відправник міг бачити несправність вагонів перед його завантаженням, і ця обставина, на його думку, дає підстави вважати, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин і, як наслідок, звільняє залізницю від відповідальності за нестачу, є безпідставним, оскільки саме на залізниці лежить обов`язок подавати під завантаження справні у технічному відношенні вагони (ст.31 Статуту залізниць України).

Відповідно до частини 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України, частини 1 статті 127 Статуту залізниць України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 78 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах № № 61076352, 56185754, 61077251, 53589958, 60727781, 61014171, 52797008, 53504064, 56371743, 59955062 відповідно до рахунку вантажовідправника № 000001014 від 18.07.2020 та специфікації від 30.06.2020 № 19 складає 1 931 грн 92 коп. (в т.ч. ПДВ) (4 032 874 грн 65 коп. х 1,2 (загальна сума рахунку з урахуванням ПДВ) : 2 505,0 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 1 931 грн 92 коп.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Згідно з комерційним актом від 21.07.2020 № 485002/638 недостача склала 2 100 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 2 % = 1 400 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 2 100 кг - 1 400 кг = 700 кг (0,7 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 61076353 складає: 0,7 т * 1 931 грн 92 коп. = 1 352 грн 34 коп.

Згідно з комерційним актом від 21.07.2020 № 485002/640 недостача склала 9 000 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 2 % = 1 400 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 9 000 кг - 1 400 кг = 7 600 кг (7,6 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 61077251 складає: 7,6 т * 1 931 грн 92 коп. = 14 682 грн 59 коп.

Згідно з комерційним актом від 21.07.2020 № 485002/641 недостача склала 5 600 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 69 000 кг) складає: 69 000 кг * 2 % = 1 380 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 5 600 кг - 1 380 кг = 4 220 кг (4,22 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 53589958 складає: 4,22 т * 1 931 грн 92 коп. = 8 152 грн 70 коп.

Згідно з комерційним актом від 21.07.2020 № 485002/642 недостача склала 5 800 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 2 % = 1 400 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 5 800 кг - 1 400 кг = 4 400 кг (4,4 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 60727781 складає: 4,4 т * 1 931 грн 92 коп. = 8 500 грн 45 коп.

Згідно з комерційним актом від 21.07.2020 № 485002/643 недостача склала 4 400 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 2 % = 1 400 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 4 400 кг - 1 400 кг = 3 000 кг (3 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 61014171 складає: 3 т * 1 931 грн 92 коп. = 5 795 грн 76 коп.

Згідно з комерційним актом від 21.07.2020 № 485002/644 недостача склала 9 100 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 69 000 кг) складає: 69 000 кг * 2 % = 1 380 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 9 100 кг - 1 380 кг = 7 720 кг (7,72 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 52797008 складає: 7,72 т * 1 931 грн 92 коп. = 14 914 грн 42 коп.

Згідно з комерційним актом від 21.07.2020 № 485002/645 недостача склала 4 600 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 2 % = 1 400 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 4 600 кг - 1 400 кг = 3 200 кг (3,2 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 53504064 складає: 3,2 т * 1 931 грн 92 коп. = 6 182 грн 14 коп.

Згідно з комерційним актом від 22.07.2020 № 485002/646 недостача склала 6 400 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2 % маси нетто (від маси нетто 69 000 кг) складає: 69 000 кг * 2 % = 1 380 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 6 400 кг - 1 380 кг = 5 020 кг (5,02 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 56371743 складає: 5,02 т * 1 931 грн 92 коп. = 9 698 грн 24 коп.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач допустив нестачу вантажу та спричинив позивачеві збитки в розмірі вартості нестачі вантажу (аглоруда) загальною вартістю 69 278 грн 64 коп.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 69 278 грн 64 коп., які поніс позивач в якості нестачі вантажу (аглоруда), у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 69 278 грн 64 коп., заподіяних відповідачем незбереженням прийнятого до перевезення вантажу підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтею 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вул. Левченка, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87504, ідентифікаційний код 00191129) збитки, заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу у сумі 69 278 (шістдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят вісім) грн 64 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька