РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021Справа № 910/16516/20

За позовом Приватного агропромислового підприємства "АгроПродСервіс" Тернопільської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ательє Кераміки" м. Києва

про відшкодування збитків, ціна позову 53324 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2020 року Приватне агропромислове підприємство "АгроПродСервіс" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем був укладений договір поставки від 2 січня 2019 р., згідно з яким відповідач зобов`язався передати йому товар в асортименті, кількості та за цінами вказаними у накладних, які є невід`ємними частинами договору, а він - прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах договору.

Протягом березня 2019-лютого 2020 років він в рахунок оплати переданого йому товару за цим договором перерахував відповідачу загалом 319948,72 грн. з урахуванням 53324,79 грн. ПДВ.

Відповідач не оформив податкові накладні та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, що позбавило його права на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість по даних операціях до складу податкового кредиту у розмірі 53324,79 грн.

За таких обставин позивач на підставі ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 22 ЦК України просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на його користь заподіяні збитки у розмірі 53324,79 грн., а також покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 165 ГПК України за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли відносини з договору поставки від 2 січня 2019 р., згідно з яким відповідач зобов`язався передати позивачу товар в асортименті, кількості та за цінами вказаними у накладних, які є невід`ємними частинами договору, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах договору.

На підставі платіжних доручень №№ 535 від 18 березня 2019 р., 7212 від 10 травня 2019 р., 7471 від 15 травня 2019 р., 953 від 6 червня 2019 р., 1011 від 11 червня 2019 р., 1344, 8838 від 9 липня 2019 р., 1374 від 18 липня 2019 р., 9413 від 8 серпня 2019 р., 9425 від 16 серпня 2019 р., 9463 від 23 серпня 2019 р., 9663 від 6 вересня 2019 р., 10262 від 13 вересня 2019 р., 10784 від 23 жовтня 2019 р., 11685 від 2 грудня 2019 р., 11508 від 3 січня 2020 р., 12083 від 27 лютого 2019 р. позивач протягом указаного періоду сплатив відповідачу загалом 319948,72 грн. в рахунок оплати переданого йому на підставі видаткових накладних №№ 10693 від 22 березня 2019 р., 18107 від 14 травня 2019 р., 19401 від 22 травня 2019 р., 22493 від 10 червня 2019 р., 23546 від 17 червня 2019 р., 27281, 27284 від 10 липня 2019 р., 29120 від 20 липня 2019 р., 34663 від 21 серпня 2019 р., 36017 від 29 серпня 2019 р., 38295 від 11 вересня 2019 р., 38957 від 16 вересня 2019 р., 33421 від 15 серпня 2019 р., 45224 від 25 жовтня 2019 р., 45223, 45227 від 25 жовтня 2019 р., 51764 від 5 грудня 2019 р., 1955 від 20 січня 2020 р., 8425 від 3 березня 2020 р. та платіжні доручення №№ 535 від 18 березня 2019 р., 7212 від 10 травня 2019 р., 7471 від 15 травня 2019 р., 953 від 6 червня 2019 р., 1011 від 11 червня 2019 р., 1344, 8838 від 9 липня 2019 р., 1374 від 18 липня 2019 р., 9413 від 8 серпня 2019 р., 9425 від 16 серпня 2019 р., 9463 від 23 серпня 2019 р., 9663 від 6 вересня 2019 р., 10262 від 13 вересня 2019 р., 10784 від 23 жовтня 2019 р., 11685 від 2 грудня 2019 р., 11508 від 3 січня 2020 р., 12083 від 27 лютого 2019 р. товару за вищевказаним договором.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями указаних документів.

Як слідує з викладених у позовній заяві пояснень позивача, відповідач всупереч вимог ст. 201 Податкового кодексу України податкові накладні на указані господарські операції не оформив та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, що унеможливило віднести суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Заявлені вимоги стосуються відшкодування позивачу 53324,79 грн. збитків у вигляді зайво сплаченої суми податку на додану вартість.

Відповідно до вимог абз. 1 п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин (далі-Закон) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений кодексом термін.

Згідно абз. 1, 2, п. 201.10. ст. 201 Закону при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з п. 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених п.п. 78.1.9 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією (абз. 25, 26 п. 201.10. ст. 201 Закону).

З урахуванням вказаних вимог податкового законодавства позивач для включення податку у розмірі 53324,79 грн. до складу податкового кредиту повинен був подати податкову декларацію зі скаргою на відповідача з наданням зазначених ним видаткових накладних.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом указаних положень чинного законодавства належні до відшкодування втрати повинні носити об`єктивний, не залежний від суб`єктивної поведінки потерпілої особи характер, бути невідворотними.

Заявлені позивачем вимоги не стосуються порушення господарського зобов`язання з договору поставки від 2 січня 2019 р., а стосуються виконання вимог податкового законодавства, яке визначає інші правові наслідки порушення постачальником обов`язку видати податкову декларацію, не пов`язані з виникненням у покупця права вимагати відшкодування збитків або шкоди.

Зібраними у справі доказами стверджується, що заявлені до відшкодування втрати не носили характеру невідворотних, їх настання зумовлене поведінкою самого позивача, який утримався від виконання вимог чинного податкового законодавства та подання скарги на відповідача.

Враховуючи, що позивач не набув прав, про захист яких заявлений позов, то у його задоволенні відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Приватного агропромислового підприємства "АгроПродСервіс" Тернопільської області відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар