ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" січня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/32/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Аніскіної Валентини Антонівни про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви

Без повідомлення сторін справи.

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Аніскіна Валентина Антонівна (далі - заявник) звернулася до Господарського суду Рівненської області із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд заборонити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях вчиняти певні дії, а саме будь які дії, що спрямовані на підготовку до проведення аукціону щодо продажу об`єкта малої приватизації, окремого майна - будівлі складу "У-1" площею 97, 9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. вул. Київська, 106, балансоутримувач - ДП НВО "Потенціал-Еко" , орган управління - Регіональне відділяння Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що 17 вересня 2020 року звернувся до органу приватизації, а саме Регіонального відділення фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях із заявою про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що піддягають приватизації.

24 листопада 2020 року, Фондом державного майна України видано наказ № 1889, яким внесено зміни до наказу Фонду державного майна України № 1574 від 28 грудня 2019 року "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році", у зв`язку з чим до вказаного переліку було включено майно, а саме Будівля складу "У-1" площею 97,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 106 (далі - майно, спірне майно).

Заявник у своїй заяві посилається на наступні норми законодавства, а саме:

- відповідно до змісту ст. 10 Закону 2269-VIII, порядок приватизації державного і комунального майна передбачає: формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; прийняття рішення про приватизацію; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта та у випадках, передбачених цим Законом, інформації про вивчення попиту для визначення стартової ціни; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; опублікування інформації про результати приватизації; прийняття рішення про завершення приватизації;

- згідно до ст. 13 Закону 2269-VIII визначено способи здійснення приватизації: 1. продаж об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні; 2. викуп об`єктів приватизації;

- відповідно до ч. 1 ст. 18 Закон 2269-VIII, приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті;

- відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону 2269-VIII, орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов: орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна; орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу; невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди; здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності; орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати; договір оренди є чинним на момент приватизації.

Заявник зазначає, що останнім повністю виконані вимоги ч. 2 ст. 18 Закону, а саме: проведено капітальний ремонт орендованого майна, що є невід`ємним поліпшенням, зазначене підтверджується договором № 01/20 від 13 січня 2020 року, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт № КБ-3 від 27 січня 2020 року, актом прийманнявиконаних робіт № 01/20 (примірна форма № КБ-2в), квитанцією № 0.0 .1 від 04 лютого 2020 року (код квитанції 1860-6044-8506-3669); отримано письмову згоду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях на здійснення невід`ємних поліпшень, що підтверджується листом № 18-002-1114 від 23 жовтня 2019 року; капітальний ремонт (невід`ємні поліпшення) виконаний в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди, що підтверджується п. 1 договору про внесення змін до договору оренди державного майна № 1463-2016 від 20 грудня 2019 року та актом приймання виконаних робіт № 01/20 (примірна форма № КБ-2в); здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком № 118 від 24 червня 2020 року та висновком ПП "Експерт-Рівне-Консалт"; на момент приватизації, який почався 24 листопада 2020 року та триває по даний час. Договір оренди був і є чинним на підставі п. 10.4 Договору, абз. 4 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону 1071-IX та ст. 764 ЦК України. Спір між мною та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях стосовно чинності договору оренди розглядається на даний час Господарським судом Рівненської області справа № 918/3/21.

23 грудня 2020 року, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях прийнято рішення, що оформлене наказом № 720 про приватизацію окремого майна - будівлі "У-1" площею 97.9 кв.м., відповідно до якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях вирішило приватизувати вказане майно шляхом продажу на аукціоні у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону 2269-VIII, чим на думку заявника порушує право останнього на приватизацію майна згідно ч. З ст. 18 Закону 2269-VIII шляхом викупу.

Заявник зазначає, що предметом майбутнього позову будуть позовні вимоги щодо скасування рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях, що оформлене наказом № 720 від 23 грудня 2020 року та зобов`язання останнього прийняти рішення про приватизацію майна шляхом викупу об`єктів приватизації.

На думку заявника, наслідком вчинення дій, що спрямовані на підготовку до процедури проведення аукціону може стати проведення аукціону, та в результаті відчуження майна для третьої особи, що відповідно вплине на обраний заявником спосіб захисту порушеного права та зробить його неефективним, оскільки майно на той час вже може бути відчуженим.

Заявник стверджує, що адекватним, ефективним та співмірним заходом забезпечення позову у даній справі є заборона Регіональномувідділеннюю Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях вчиняти певні дії, а саме будь які дії, що спрямовані на підготовку до проведення аукціону щодо продажу спірного майна, оскільки у випадку задоволення позовних вимог (майбутнього позову про скасування рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях, що оформлене наказом № 720 від 23 грудня 2020 року та зобов`язання здійснити приватизаціюспірногог майна шляхом викупу об`єктів приватизації), останній матиме можливість реалізувати надане згідно ч. 3 ст. 18 Закону 2269-VIII право приватизувати спірне майно шляхом його викупу, при цьому Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях буде позбавлене можливості вчиняти дії (продаж спірного майна через аукціон для третіх осіб), які зможуть утруднити чи унеможливити реалізацію гарантованого на думку заявника законом права.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає за необхідне зазначити таке.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення у контексті положень ст. 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно ч. 12 ст. 137 ГПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

У даному випадку заявник просить встановити заборону Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях вчиняти будь які дії спрямовані на підготовку до проведення аукціону щодо продажу спірного майна, а саме будівлі складу "У-1" площею 97.9 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Київська, 106, що може розглядатись як втручання в проведення аукціону і зворотного заявником не доведено.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Однак підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76-79 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічні приписи викладені у ч. 3 ст. 13 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що по суті подана заявником заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення від виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. При цьому заявником не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Заява є неконкретизованою, носить загальний характер та складається із загальновживаних неуточнених формулювань.

Окрім того, відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирських областях № 18-01-3691 від 23 листопада 2020 року розглянувши заяву заявника щодо продовження строку оренди державного майна № 1463-2016 від 08 листопада 2016 року (договір оренди спірного майна), відмовив останньому у продовжені вказаного договору на наступний термін без проведення аукціону, тобто, заявник на даний час не перебуває у статусі орендаря, а відтак у нього відсутні права орендаря які можуть бути порушені.

Також, на розгляді Господарського суду Рівненської області знаходиться справа № 918/3/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Аніскіної Валентини Антонівни до відповідача Регіонального відділення фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання договору оренди поновленим.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням наведених законодавчих приписів, за відсутності доказів у підтвердження обставин, викладених у заяві про забезпечення позову та прямої заборони передбаченої у ст. 137 ГПК України щодо обраного заявником (позивачем) способу забезпечення позову, суд не вбачає підстав для її задоволення.

За ч.ч. 1, 6, 8 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Аніскіної Валентини Антонівни ( АДРЕСА_1 , код. НОМЕР_1 ) № б/н від 15 січня 2021 року про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Войтюк В.Р.