Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1338/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Укрриба"

до Фермерського господарства "Досвідне підприємство "Коростенський рибгосп"

про стягнення 14 380,79 грн

Процесуальні дії по справі.

Державне підприємство "Укрриба" звернулось з позовом до суду про стягнення з Фермерського господарства "Досвідне підприємство "Коростенський рибгосп" орендної плати в розмірі 14380,79 грн.

Ухвалою від 17.11.2020р. суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 17.12.2020р.

17.12.2020р. на адресу господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.65-66).

Ухвалою суду від 17.12.2020р. продовжено строк розгляду справи по суті та відкладено розгляд справи по суті на 14 січня 2021 р.

21.12.2021р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ФГ "Досвідне підприємство "Коростенський рибгосп" (а.с.72-73).

29.12.2021р. від позивача повторно надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Державного підприємства "Укрриба" (а.с.74-75).

14.01.2021р. від відповідача на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з оголошенням локдауну на всій території України в період з 08.01.2021р. по 24.01.2021р. (а.с.80).

У судовому засіданні 14.01.2021р. відповідно до ст.240 ГПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Згідно позовних вимог, 20.11.2019 року між Регіональним відділення Фонду державного майна України у Рівненській та Житомирській областях та Фермерським господарством "Досвідне підприємство "Коростенський рибгосп" було укладено договір оренди №34-у індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

За умовами цього договору в оренду було передане майно, що належить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та перебуває на балансі позивача.

Відповідач свої зобов`язання по сплаті орендної плати згідно умов, порядку та строків, визначених договором оренди не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість з орендної плати за період з 16.12.2019р. по 06.11.2020р. в розмірі 11421,77 грн.

Також, позивач вказує, що відповідачем не було виконано умови договору щодо перерахування завдатку у розмірі не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який становить 2241,46 грн.

За порушення виконання зобов`язань за договором, позивач нарахував до стягнення з відповідача 574,10 грн. пені та 143,46 грн. 3% річних.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову у порядку ст.165 ГПК України.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники процесу в засідання суду не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з оголошенням локдауну на всій території України в період з 08.01.2021р. по 24.01.2021р., суд відмовляє в його задоволенні, з огляду на наступне.

Положеннями ст.129 Конституції України та ст.2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В розумінні ст.202 ГПК України відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Постановою КМ України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09.12.2020р. №1236 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин.

Запровадження карантинних заходів (локдауну), на які посилається відповідач, не передбачають обмеження гарантованої ст.33 Конституції України свободи пересування, зважаючи на що не вбачається будь-якого обґрунтування існування об`єктивних перешкод в участі у судовому засіданні, явку в яке не було визнано судом обов`язковою, або подання письмового відзиву на позовну заяву.

Суд відзначає, що відповідачем в обґрунтування клопотання не подано до суду відповідних доказів в підтвердження того, що запроваджені протиепідемічні заходи створюють об`єктивні перешкоди для розгляду даної справи.

Також, суд звертає увагу, що саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, так обізнаність відповідача про судовий розгляд та факт подання двох клопотань про відкладення розгляду справи вказує на наявність можливості письмово висловити свою позицію відносно предмету спору, невикористання якої є суб`єктивним правом відповідача, яке не може перешкоджати вирішенню спору.

Окрім того, необхідно зазначити, що положеннями ч.ч. 1, 4 ст.197 ГПК України визначено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач не був позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

В ході розгляду справи, господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Суд зазначає, що неявка учасників справи, які є належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За вказаних обставин, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у строк, встановлений ст.165 ГПК України, зважаючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, а також беручи до уваги, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд на підставі ч.9 ст.165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20.11.2019 року між Регіональним відділення Фонду державного майна України у Рівненській та Житомирській областях (орендодавець) та Фермерським господарством "Досвідне підприємство "Коростенський рибгосп" було укладено договір оренди №34-у індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності в частині відшкодування плати за оренду держаного майна (а.с.16-22), згідно п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та перебуває на балансі ДП «Укрриба» (далі - балансоутримувач), а саме: гідротехнічні споруди рибогосподарських технологічних водойм:

- вирощувального ставу №1 (інвентарний №1425), реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ878, вирощувального ставу №1А (інвентарний №1426), реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ879, вирощувального ставу №2 (інвентарний №1427), реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ880, вирощувального ставу №3 (інвентарний №1429), реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ881, що знаходиться на території Малозубівщинської сільської ради Коростенського району (за межами населеного пункту, поблизу с.Мала Зубовщина);

- вирощувального ставу №11 (інвентарний №1428), реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ829, вирощувального ставну №12 (інвентарний №1434, реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ886), ставів №№13-16 (інвентарний №1432, реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ884, №1433, реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ885), вирощувального стану №3 (інвентарний №1429), реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ881, що знаходяться на території Сингаївської сільської ради Коростенського району (за межами населеного пункту, поблизу с.Грозине);

- нагульного ставу №4 (інвентарний №1430), реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ882, вирощувального ставу №6 (інвентарний №1431, реєстровий номер 25592421.23.АААЕЖАГ883, що знаходяться на території Новаківської сільської ради Коростенського району (за межами населеного пункту, поблизу с.Новаки),

далі Майно, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.07.2019р. і становить за незалежною оцінкою 532092,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення рибного господарства (риборозведення).

Згідно п.3.1 договору, орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2019 року 4482,91 грн.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди листопад 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад 2019 року.

Відповідно до п.3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6 договору погоджено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п.3.7 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Відповідно до п.3.9 договору зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечується у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць (останні місяці) оренди.

Пунктом 5.2 договору орендар зобов`язується протягом місяця після підписання договору внести завдаток, передбачений цим договором. Завдаток стягується до державного бюджету і балансоутримувачу у відношенні, визначеному у пункті 3.6 договору. Після закінчення основного строку договору оренди здійснюється перерахування орендної плати за останній місяць (останні місяці) з урахуванням внесеного орендарем завдатку. У разі виникнення у орендаря заборгованості з орендної плати за результатами такого перерахування орендар зобов`язаний перерахувати її до державного бюджету і балансоутримувачу в сумі, на яку вона перевищує розмір завдатку.

Додатком №1 до договору сторони договору погодили Розрахунок плати за базовий місяць оренди, згідно якого орендна плата за базовий місяць становить 4482,91 грн. (а.с.23).

20.11.2019р. актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності, орендодавцем та балансоутримувачем передано, а орендарем прийнято в строкове платне користування нерухоме майно - предмет оренди (а.с.24).

За період з листопада 2019 по вересень 2020 відповідачу до сплати балансоутримувачу нараховано 23448,30 грн. орендної плати.

Матеріали справи свідчать, що за користування об`єктом оренди відповідач сплатив позивачу наступні орендні платежі:

- за грудень 2019 року 2243,70 грн. (платіжне доручення № від 27.02.2020р. (а.с.28);

- за грудень 2019 року 2243,70 грн. (платіжне доручення №571191407 від 25.03.2020р. (а.с.29);

- за березень 2020 року 2254,85 грн. (платіжне доручення № від 29.04.2020р. (а.с.30);

- за травень 2020 року 2000,00 грн. (платіжне доручення № від 01.06.2020р. (а.с.31);

- за червень 2020 року 2284,28 грн. (платіжне доручення №247106907 від 31.07.2020р. (а.с.32);

- за червень 2020 року 1000,00 грн. (платіжне доручення № від 03.09.2020р. (а.с.33).

Загальна сума проведених оплат становить 12026,53 грн.

Відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за користуванням орендованим майном, що перебуває на балансі ДП "Укрриба" виконував не належним чином, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість з орендної плати в розмірі 11421,77грн.

Крім того, відповідачем не виконано зобов`язання, передбачені п.п.3.9, 5.2 договору, щодо сплати протягом місяця після підписання договору завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць (останні місяці) оренди.

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 11421,77 грн. заборгованості з орендної плати, 2241,46 грн. завдатку, 574,10 грн. пені за період з 16.12.2019р. по 06.11.2020р. та 143,46 грн. 3% річних, нарахованих за той же період.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини оренди на підставі договору оренди №34-у індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 20.11.2019р.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) суб`єктами орендних відносин є: орендар; орендодавець; балансоутримувач; уповноважений орган управління; представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу; Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Орендна плата визначається за результатами аукціону.

У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна.

У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України.

Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду.

Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим.

Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування.

Пунктом 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786, передбачено, що у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується: за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління Мінкультури, - на період до 31 грудня 2021 р.) - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

Пунктом 3.6 договору сторонами визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п.5.3 договору орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Судом встановлено, що відповідачем було позивачу орендну плату в розмірі 12026,53 грн.

З виконаного позивачем розрахунку заборгованості з орендної плати (а.с.3-5) вбачається, що сплачені відповідачем платежі були зараховані на погашення заборгованості з орендної плати за попередні місяці, що є його правом.

Перевіривши вказаний розрахунок, суд дійшов висновку, що він виконаний у відповідності з умовами договору та приписами Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорціями її розподілу.

Відповідач власного контррозрахунку суми заборгованості по орендній платі за вказаний період суду не подавав.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 11421,77 грн. заборгованості з орендної плати суд визнає обґрунтованими та задовольняє їх в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вже зазначалося, п.3.7 договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Позивач просить стягнути з відповідача 574,10 грн. пені, нарахованої за період з 16.12.2019р. по 06.11.2020р.

Суд звертає увагу, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної сплати суми заборгованості не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Із виконаного позивачем розрахунку вбачається, що пеню ним обчислено з урахуванням дня, в який відбулася часткова сплата заборгованості, що суперечить викладеному.

У зв`язку з цим судом перераховано пеню та виконано наступний розрахунок періодів прострочення сплати орендної плати:

- за листопад 2019р.:

з 16.12.2019р. по 26.02.2020р. на суму боргу 822,70 грн. розмір пені становить 19,71 грн.;

- за грудень 2019р.:

з 16.01.2020р. по 26.02.2020р. на суму боргу 2239,21 грн. розмір пені становить 30,83 грн.;

з 28.02.2020р. по 24.03.2020р. на суму боргу 818,21 грн. розмір пені становить 6,98 грн.;

- за січень 2020р.:

з 16.02.2020р. по 24.03.2020р. на суму боргу 2243,69 грн. розмір пені становить 27,96 грн.;

з 26.03.2020р. по 28.04.2020р. на суму боргу 818,20 грн. розмір пені становить 9,12 грн.;

- за лютий 2020р.:

з 16.03.2020р. по 28.04.2020р. на суму боргу 2236,96 грн. розмір пені становить 32,27 грн.;

з 30.04.2020р. по 31.05.2020р. на суму боргу 2243,69 грн. розмір пені становить 8,39 грн.;

- за березень 2020р.:

з 16.04.2020р. по 31.05.2020р. на суму боргу 2254,85 грн. розмір пені становить 34,01 грн.;

з 02.06.2020р. по 30.07.2020р. на суму боргу 1055,16 грн. розмір пені становить 20,41 грн.;

- за квітень 2020р.:

з 16.05.2020р. по 30.07.2020р. на суму боргу 2272,90 грн. розмір пені становить 56,64 грн.;

з 01.08.2020р. по 02.09.2020р. на суму боргу 1043,78 грн. розмір пені становить 11,29 грн.;

з 04.09.2020р. по 06.11.2020р. на суму боргу 43,78 грн. розмір пені становить 0,92 грн.

В подальшому нарахування пені за несплату орендної плати за період з травня по вересень 2020 року, окремо по кожному місячному платежу, проведено позивачем вірно і розмір пені по вказаним орендним платежам становить:

- за травень 2020 року - 107,63 грн.;

- за червень 2020 року - 85,38 грн.;

- за липень 2020 року - 61,79 грн.;

- за серпень 2020 року - 38,63 грн.;

- за вересень 2020 року - 16,43 грн.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 568,39 грн.

В стягнення 5,71 грн. пені слід відмовити, як безпідставно нарахованої.

За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Аналогічним чином, здійснюючи обрахунок 3% річних, позивач допустився помилки та здійснив обчислення з урахуванням дня, в який відбулася часткова сплата заборгованості.

Враховуючи вихідні дані позивача, суд здійснив власний розрахунок 3% річних, нарахованих на несплачені та невчасно сплачені суми орендних платежів, та встановив, що їх розмір становить:

- за листопад 2019 року - 4,93 грн.;

- за грудень 2019 року - 9,44 грн.;

- за січень 2020 року - 9,27 грн.;

- за лютий 2020 року - 10,17 грн.;

- за березень 2020 року - 13,60 грн.;

- за квітень 2020 року - 17,21 грн.

Надалі нарахування 3% річних позивачем виконано відповідно до вимог чинного законодавства та становить наступні суми:

- за травень 2020 року - 26,91 грн.;

- за червень 2020 року - 21,34 грн.;

- за липень 2020 року - 15,45 грн.;

- за серпень 2020 року - 9,66 грн.;

- за вересень 2020 року - 4,11 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 142,09 грн., а в стягненні 1,37 грн. 3% річних слід відмовити.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 2241,46 грн. завдатку, які підлягали сплаті протягом місяця після підписання договору.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже вказувалося, умовами пунктів 3.9, 5.2 договору встановлено, що зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечується у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць (останні місяці) оренди.

Орендар зобов`язався протягом місяця після підписання договору внести завдаток, передбачений цим договором.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів сплати відповідачем завдатку за договором оренди, вимога позивача про стягнення 2241,46 грн. завдатку також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 14373,71 грн., з яких: 11421,77 грн. заборгованості з орендної плати, 2241,46 грн. завдатку, 568,39 грн. пені та 142,09 грн. 3% річних.

В частині стягнення 5,71 грн. пені та 1,37 грн. 3% річних судом відмовлено.

Судові витрати за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, в порядку п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2100,97 грн. за розгляд позовних вимог в розмірі 14373,71 грн., які задоволені судом, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Досвідне підприємство "Коростенський рибгосп" (11566, Житомирська обл., Коростенський рн., с.Новина, вул.Центральна, 42, )

на користь Державного підприємства "Укрриба" (04053, м.Київ, вул.Тургенєвська, 82а, ):

- 11421,77 грн. заборгованості;

- 2241,46 грн. завдатку, визначеного п.п.3.9, 5.2 договору;

- 568,39 грн. пені;

- 142,09 грн. 3% річних;

- 2100,97 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.01.21

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек. з повідомл.)