ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 908/1947/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приморський"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 (суддя Горохов І. С.)

і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020 (головуючий суддя Мороз В. Ф., судді Кузнецов В. О., Чередко А. Є.)

у справі № 908/1947/19

за позовом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області

до 1) Державного реєстратора Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області Колесникова Дениса Григорійовича і 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Приморський"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 2) Відділ в Якимівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області і 3) Якимівська районна державна адміністрація Запорізької області

про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права і повернення земельної ділянки

(уповноважені представники сторін у судове засідання не з`явилися)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області (далі - позивач, Кирилівська сільрада) звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного реєстратора Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області Колесникова Дениса Григорійовича (далі - відповідач-1, Державний реєстратор) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Приморський" (далі - відповідач-2, ТОВ "Приморський") про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права та їх обтяжень, індексний номер: 42092451 від 17.07.2018 13:43:32 (права постійного користування земельною ділянкою, площею 122,9134 га кадастровий номер :08:005:0008, місце розташування: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада) за ТОВ "Приморський" та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію іншого речового права (права постійного користування земельною ділянкою, площею 122,9134 га кадастровий номер :08:005:0008, місце розташування: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада) № 27072511 від 17.07.2018, здійсненого Державним реєстратором;

- зобов`язання ТОВ "Приморський" повернути Кирилівській селищній об`єднаній територіальній громаді, в особі Кирилівської сільради земельну ділянку площею 122,9134 га кадастровий номер :08:005:0008, розташовану на території: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада.

2. Звертаюсь з позовом позивач зазначає, що відповідач-2 своєчасно не здійснив переоформлення права постійного користування земельною ділянкою, як це було визначено п.6 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а припинення Колективного сільськогосподарського підприємства "Приморський" (далі - КСП "Приморський") є підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою, яке було наявне у останнього на підставі державного акта від 30.04.1995. Водночас, ТОВ "Приморський" не може бути постійним землекористувачем земельної ділянки, виділеної КСП "Приморський", в силу положень ст. 92 ЗК України.

3. Позивач зазначає, що державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою за відповідачем-2 була проведена на підставі листа від 17.07.2018 № 0-8-0.36-1771/115-18 Відділу в Якимівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, який не може бути підставою для реєстрації права постійного користування земельною ділянкою і на підставі державного акта на право постійного користування землею від 30.04.1995, виданого КСП "Приморський", з якого неможливо встановити, що земельна ділянка, зареєстрована за відповідачем-2 на праві постійного користування, входить до масиву земель була раніше переданих КСП "Приморський" у постійне користування за вказаним актом.

Короткий зміст судових рішень

4. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020, позов задоволено в повному обсязі.

5. Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права та їх обтяжень, індексний номер: 42092451 від 17.07.2018 13:43:32 (права постійного користування земельною ділянкою, площею 122,9134 га кадастровий номер №:08:005:0008, місце розташування: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада) за ТОВ "Приморський".

6. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрації іншого речового права (права постійного користування земельною ділянкою, площею 122,9134 га, кадастровий номер №:08:005:0008, місце розташування: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада) № 27072511 від 17.07.2018, здійснений Державним реєстратором.

7. Зобов`язано ТОВ "Приморський" повернути Кирилівській селищній об`єднаній територіальній громаді, в особі Кирилівської сільради земельну ділянку площею 122,9134 га кадастровий номер №:08:005:0008, розташовану на території: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада.

8. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій встановили, що ТОВ "Приморський" є правонаступником КСП "Приморський", водночас, з урахуванням положень статті 92 ЗК України, дійшли висновку, що оскільки відповідач-2 не є підприємством державної або комунальної форми власності або іншим спеціальним суб`єктом, у зв`язку з чим останній не може набути права постійного користування земельною ділянкою.

9. Суди визнали лист від 17.07.2018 № 0-8-0.36-1771/115-18 Відділу в Якимівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області неналежним документом на підставі якого може бути проведено державну реєстрацію речового права, оскільки такий документ відсутній в переліку, визначеному ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

10. Щодо державного акта на право постійного користування землею від 15.05.1995 серія та номер ЗП 000723 в якості документу, на підставі якого було проведено державну реєстрацію іншого речового права (права постійного користування), суди зазначили, що: з самого державного акта неможливо встановити правомірність набуття та використання на праві постійного користування спірною земельною ділянкою ТОВ "Приморський"; земельна ділянка площею 122,9134 га з кадастровим номером :08:005:0008 є новосформованою земельною ділянкою та зареєстрованою за результатами проведення інвентаризації у 2013 році; технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області не надана; встановити, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:005:0008 відноситься до земель, які були надані у постійне користування КСП "Приморський" на підставі державного акта на право постійного користування землею від 15.05.1995 серія та номер ЗП 000723 не є можливим за відсутності технічної документації.

11. У зв`язку з цим, суди дійшли висновку, що Державний реєстратор неправомірно зареєстрував за ТОВ "Приморський" право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:005:0008 за відсутності відповідних правових підстав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. ТОВ "Приморський" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і постанову, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Кирилівської сільради відмовити у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

13. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували статтю 141 ЗК України, абзац 1 статті 37 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на момент реорганізації ТОВ "Приморський") (далі - ЦК УРСР), частину першу статті 92 ЗК України без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 і постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 921/710/17-г/6.

14. Також скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 6, 10, 18 і 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" та статті 19 Конституції України у спірних правовідносинах щодо обсягу повноважень державного реєстратора при проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

15. Окрім того, скаржник зазначає, що скасування державної реєстрації права постійного користування не може тягнути за собою по суті позбавлення відповідача-2 права користування спірною земельною ділянкою і просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.04.2018 у справі № 917/927/17.

Позиція інших учасників справи

16. Позивач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. У відзиві позивач погоджується з висновками судів стосовно того, що лист і державний акт не є тими документами на підставі яких у відповідача-2 виникло право державної реєстрації іншого речового права (права постійного користування) та, окрім цього, зазначає, що ТОВ "Приморський" не є правонаступником КСП "Приморський", зокрема, в частині права постійного користування земельною ділянкою, як в силу положень ст. 92 ЗК України, так і в силу положень ст. 37 ЦК УРСР, оскільки останнє не приєднувалося до ТОВ "Приморський". Зазначає про припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою у зв`язку з припиненням КСП "Приморський". Позивач наголошує на тому, що є розпорядником спірної земельної ділянки від імені Кирилівської селищної об`єднаної територіальної громади та позбавлений можливості вільно розпоряджатися та користуватися спірною земельною ділянкою, а тому остання зобов`язана бути повернута власнику - територіальній громаді смт Кирилівка в особі позивача.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. 15.05.1995 Якимівською радою народних депутатів на підставі рішення від 30.04.1995 № 18 КСП "Приморський" видано державний акт на право постійного користування землею серія ЗП № 000723 (для ведення сільського господарства) загальною площею 6607 га в межах згідно з планом землекористування (далі - Державний акт). Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 09.

18. 30.09.1997 розпорядженням голови Якимівської районної державної адміністрації № 522 КСП "Приморський" передано 3157,0 га земель у постійне користування на підставі Державного акта.

19. На підставі Державного акта КСП "Приморський" надано у постійне користування 6607 га землі в межах згідно з планом користування. Землю надано у постійне користування для ведення сільського господарства, відповідно до рішення виконкому Якимівської районної ради народних депутатів від 30.04.1995 року № 18. Площа сільськогосподарських угідь, яку передали у колективну власність становила 2719,2 га, із них рілля - 2571,1 га. Вказана земля була в подальшому розпайована між членами КСП "Приморський". Згідно з технічною документацією по складанню схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Приморський", схема поділу земель розроблена на 563 земельних паїв, що становить 4,85 умовних кадастрових гектарів, рілля 4,55, багаторічні насадження 0,25, пасовища 0,01. В залежності від якості розмір земельної ділянки коливається від 4,12 до 5,49 га (рілля). Із земель, що передані КСП "Приморський", залишилися в державній власності землі лісового фонду 19,4 га, землі водного фонду (прибережна полоса) - 2989,5 га, землі резервного фонду - 146,1 га, землі історично-культурного призначення - 2,0 га, землі запасу - 397,0 га, землі інших власників та землекористувачів - 394,7 га.

20. З матеріалів реєстраційної справи № 1_098_000197_19 вбачається, що КСП "Приморський" створено та зареєстровано Якимівською районною державною адміністрацією, про що зроблено запис в журналі обліку реєстрації за номером 93 (ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій 03750434), про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи від 15.12.1997, дата внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій 18.12.1997.

21. 30.03.2000 на підставі рішення загальних зборів КСП "Приморський" від 28.03.2000, розпорядження Якимівської районної державної адміністрації від 30.03.2000 № 150 зареєстровано Закрите акціонерне товариство "Приморський" (далі - ЗАТ "Приморський"). Ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 03750434, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи.

22. Відповідно до п. 1 установчого договору про створення та діяльність ЗАТ "Приморський" та п. 1.1 статуту ЗАТ "Приморський", останнє створено внаслідок реорганізації шляхом перетворення КСП "Приморський" у Закрите акціонерне товариство. Товариство є правонаступником КСП "Приморський", зареєстрованого Якимівською районною держадміністрацією 30.12.92 за № 477 і бере на себе усі права та обов`язки, які були покладені на КСП "Приморський", включаючи відповідальність по всім кредитним, договірним та іншим зобов`язанням.

23. 20.02.2003 на підставі рішення загальних зборів ЗАТ "Приморський" від 28.01.2003 зареєстровано ТОВ "Приморський", ідентифікаційний код юридичної особи 03750434.

24. Відповідно до п. 2.1 установчого договору і п. 1.1 статуту ТОВ "Приморський", останнє створено шляхом перетворення ЗАТ "Приморський", зареєстрованого розпорядженням голови Якимівської райдержадміністрації від 30.03.2000 № 150. Товариство є правонаступником прав та обов`язків перетвореного ЗАТ "Приморський" згідно чинного законодавства України.

25. Перетворення ЗАТ "Приморський" у ТОВ "Приморський" відбулося 20.02.2003.

26. 15.11.2013 на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності 2013 року здійснено реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :08:005:0008, площа 122,9134 га, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ Держземагентства у Якимівському районі Запорізької області, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, адреса: селищна рада Кирилівська, Якимівський район, Запорізька область, про що свідчить Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

27. 17.07.2018 Державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.07.2018 індексний номер: 42092451 (далі - рішення від 17.07.2018). Зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою за правокористувачем ТОВ "Приморський" (ідентифікаційний код юридичної особи 03750434). Підстава виникнення іншого речового права: лист від 17.07.2018 № 0-8-0.36-1771/115-18 Відділу в Якимівському районі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області далі - лист від 17.07.20108); Державний акт.

28. 21.12.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області прийнято наказ № 8-2299/15-18-сг про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність. За вказаним наказом передано Кирилівській селищній об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7489,4120 га, які розташовані на території Кирилівської селищної об`єднаної територіальної громади Якимівського району Запорізької області за межами населеного пункту згідно з додатком.

29. 22.12.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Кирилівською селищною об`єднаною територіальною громадою Якимівського району Запорізької області підписано акт приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність. У пункті 2 акта зазначено про те, що цей акт разом із наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 № 8-2299/15-18-сг є підставою для державної реєстрації права на вказані у додатку земельні ділянки комунальної власності Кирилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади. У пункті № 67 додатку до акта від 22.12.2018 зазначена земельна ділянка кадастровий номер: :08:005:0008 площею 122,9134 га, цільове призначення 01.01, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку: Державний акт.

30. 05.02.2019 Кирилівською сільрадою прийнято рішення № 24 про надання згоди на прийняття до комунальної власності Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області земельних ділянок загальною площею 7489,4120 га, які розташовані на території Кирилівської об`єднаної територіальної громади Якимівського району Запорізької області за межами населеного пункту згідно з додатком № 1 та реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки згідно з додатком № 1 за Кирилівською сільрадою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

31. 07.03.2019 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право комунальної власності за Кирилівською сільрадою на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку, опис об`єкта: площа: 122,9134 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 15.11.2013; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ Держземагентства у Якимівському районі Запорізької області; цільове призначення: для ведення фермерського господарства; адреса: Кирилівська селищна рада, Якимівський район, Запорізька область. Підстава виникнення права власності: акт приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, серія та номер б/н від 22.12.2018; видавник: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, наказ № 8-2299/15-18-сг від 21.12.2018 Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області; рішення органу місцевого самоврядування від 05.02.2019 № 24 Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. Підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45874303 від 11.03.2019.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

32. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

33. Підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справі, яка переглядається, скаржник визначив пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо суті касаційної скарги

34. Предметом розгляду цієї справи є вимоги позивача щодо скасування рішення Державного реєстратора від 17.07.2018 про реєстрацією за ТОВ "Приморський" права постійного користування спірною земельною ділянкою та зобов`язання останнього повернути спірну земельну ділянку.

35. У справі № 906/392/18 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, пункт 13 цієї Постанови) судами розглядалося питання недійсності рішення органу місцевого самоврядування щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою позивача як правонаступника колгоспного ринку, якому в 1994 році було видано державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у цій справі викладено такі висновки:

"7.16. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

7.17. Згідно з частиною першою статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

7.18. За змістом частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

7.19. Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

7.20. Згідно з приписами частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

7.21. Відповідно до частини першої статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

7.22. Стаття 22 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

7.23. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 ЗК України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб (Постанова Кабінету Міністрів від 2 квітня 2002 року № 449 (чинна до 23 липня 2013 року).

7.24. Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

7.25. Разом із тим, відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

7.26. За приписами статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

7.27. Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

7.28. Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК України.

7.29. Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005".

36. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду на підставі встановлених судами обставин стосовно того, що колгоспний ринок, який є землекористувачем згідно з державним актом від 1994 року, змінив назву юридичної особи на кооперативний ринок і здійснив перереєстрацію статуту вказаної юридичної особи, при цьому код ЄДРПОУ юридичної особи не змінився, дійшла висновку про правильність висновків судів стосовно того, що колгоспний і кооперативний ринок є однією і тією ж юридичною особою, якій видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність дій органу місцевого самоврядування.

37. У справі № 921/710/17-г/6 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, пункт 13 цієї Постанови) судами досліджувалося питання правомірності користування відповідачем земельною ділянкою як правонаступником підприємства, якому було надано у постійне користування земельну ділянку, в складі якої перебуває спірна земельна ділянка, на підставі державного акта від 1994 року. У постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у цій справі в частині обставин переходу права постійного користування земельною ділянкою до правонаступника в результаті реорганізації юридичної особи викладено висновок стосовно того, що приписи підпункту "в" частини 1 статті 141 ЗК України слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво, тобто наведені положення ЗК України потрібно застосовувати таким чином, що коли відбувається припинення особи без правонаступництва, то у такому випадку виникають підстави для припинення права користування земельною ділянкою. У разі ж реорганізації особи, зміни її організаційно-правової форми чи назви, підстави для припинення права користування земельною ділянкою не виникають.

38. У частині обставин щодо переходу права постійного користування на підставі державного акта, виданого правопопереднику на посвідчення права постійного користування земельною ділянкою, у вказаній постанові Верховного Суду наведено такі висновки:

"7.5. Частиною 1 статті 23 ЗК України від 18.12.1990 (в редакції від 05.05.1993) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також і право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 цього кодексу передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У частині 3 статті 3 цього Закону України встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

7.7. Пунктом 6 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України від 25.10.2001 визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Поряд з цим обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься у пункті 6 Перехідних положень ЗК України, визнаний неконституційним на підставі рішення Конституційного суду України від 22.09.2005.

Так, Конституційний Суд України рішенням від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 (справа № 1-17/2005) визнав неконституційним положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до норм Земельного кодексу України не можуть мати їх на такому праві - без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

При цьому, Конституційний Суд України вказав на наступне:

- пункт 6 Перехідних положень Кодексу зобов`язує громадян та юридичних осіб переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. При переоформленні права постійного користування у довгострокову оренду її строк визначається "відповідно до закону", що є неконкретним у зв`язку з невизначеністю цього закону, як і закону, який встановив би порядок переоформлення;

- Конституційний Суд України вважає, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди, до 1 січня 2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку;

- громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою;

Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 6 Перехідних положень Кодексу через відсутність встановленого порядку переоформлення права власності або оренди та унеможливлення безоплатного проведення робіт із землеустрою і виготовлення технічних матеріалів та документів для переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або оренди в строки, визначені Кодексом, суперечить положенням частини четвертої статті 13, частини другої статті 14, частини третьої статті 22, частини першої статті 24, частин першої, другої, четвертої статті 41 Конституції України.

При цьому Конституційний Суд України вказав на те, що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею), виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним.

Згідно з пунктом 3 статті 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

7.8. У зв`язку із викладеним Суд дійшов висновку, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду. Суд звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 914/839/18, а також від 10.10.2018 у справі № 907/916/17".

39. У справі № 921/710/17-г/6 Верховний Суд також відхилив аргументи скаржника про те що право постійного користування земельною ділянкою не може переходити в порядку правонаступництва від однієї особи до іншої у разі перетворення у разі зміни організаційно-правової форми господарювання чи форми власності, зокрема, з посиланням на правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких право користування земельною ділянкою, як і будь-яке інше право юридичної особи (яка припиняється в результаті реорганізації) переходить до її правонаступника: постанови Верховного Суду від 10.01.2018 у справі № 922/2310/16, від 06.02.2018 у справі № 911/46/15, від 02.04.2018 у справі № 910/3561/16, від 19.04.2018 у справі 910/9322/16, від 26.04.2018 у справі № 914/1874/17, від 08.05.2018 у справі № 926/2346/16, від 27.06.2018 у справі № 920/676/17.

40. Висновки судів попередній інстанцій у цій справі, яка переглядається (пункт 8 цієї Постанови), не узгоджуються з наведеними висновками Верховного Суду (пункти 35-39 цієї Постанови), у зв`язку з чим, доводи відповідача (пункт 13 цієї Постанови) знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.

41. Попередніми судовими інстанціями у цій справі, яка переглядається, встановлено, що спочатку відбулося перетворення з КСП "Приморський" у ЗАТ "Приморський", та в подальшому в 2003 році з ЗАТ "Приморський" у ТОВ "Приморський" з переходом усіх прав та обов`язків попередніх юридичних осіб.

42. Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги щодо скасування рішення від 17.07.2018, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наданих відповідачем-2 документів Державному реєстратору недостатньо для проведення державної реєстрації речового права (пункти 9, 10 цієї Постанови). Суди вказали на те, що за відсутності технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Кирилівської сільради 2013 року неможливо встановити, що спірна земельна ділянка відноситься до земель, які були надані у постійне користування КСП "Приморський" на підставі Державного акта.

43. Скаржник з вказаними висновками судів не погоджується та зазначає, що Державний акт є належним документом в розумінні пункту 8 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на підставі якого проводиться державна реєстрація речового права, а з наявної у листі від 17.07.2018 інформації, отриманої Державним реєстратором з Відділу в Якимівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, з урахуванням приписів пункту 3 частини третьої статті 10 цього Закону України, можливо встановити, що спірна земельна ділянка належить до масиву земель, які були передані КСП "Приморський" у постійне користування на підставі Державного акта.

44. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що лист від 17.07.2018 не є тим документом, на підставі якого може бути проведено реєстрацію речового права, проте жодним чином не дослідили та не проаналізували зміст цього листа і не спростували доводи відповідача-2 стосовно наявної в ньому інформації.

45. Окрім того, поза увагою судів першої і апеляційної інстанції залишився зміст самої позовної заяви Кирилівської сільради та обставини, викладені у ній позивачем, а також долучені до позовної заяви докази. Зокрема, суди не надали оцінку тим обставинам, що позивач сам у позовній заяві посилається на те, що ТОВ "Приморський" всупереч вимогам законодавства не було здійснено своєчасного переоформлення права постійного користування спірною земельною ділянкою, та лише 17.07.2018 подано документи для проведення державної реєстрації права постійного користування, однак в силу положень статті 92, пункту "в" частини першої статті 141 ЗК України відповідач-2 не може набути в порядку правонаступництва право постійного користування земельною ділянкою, а також докази, долучені позивачем до позовної заяви, на підтвердження вказаних обставин.

46. Як було зазначено вище, громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом, разом з тим, за відсутності достеменно встановлених обставин стосовно того, що спірна земельна ділянка не входить до масиву земель, наданих КСП "Приморський" на праві постійного користування згідно з Державним актом, передчасним є висновки судів стосовно наявності підстав для повернення спірної земельної ділянки позивачу.

47. Окрім того, Суд зазначає, що невстановлення судами попередніх інстанцій вказаних обставин щодо належності / неналежності спірної земельної ділянки до земель, переданих КСП "Приморський" у постійне користування на підставі Державного акта, унеможливлює формування Верховним Судом висновку про який зазначено в пункті 14 цієї Постанови.

48. Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 917/927/17, оскільки правовідносини у цій справі не стосуються правовідносин щодо постійного користування земельною ділянкою і не є подібними до правовідносин у цій справі, яка переглядається.

49. Доводи позивача, викладені у відзиві на касаційну скаргу, стосовно правонаступництва права постійного користування земельною ділянкою, припинення права користування і державної реєстрації за відповідачем-2 такого права спростовуються наведеним вище.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

50. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

51. Зважаючи на викладене, висновки судів першої і апеляційної інстанцій не ґрунтуються на повному і всебічному розгляді в судовому процесі всіх обставин, встановлення яких є важливим для правильного вирішення спору.

52. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

53. Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України оскаржувані рішення і постанова у цій справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

54. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити всі обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

55. Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Cуд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приморський" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020 у справі № 908/1947/19 скасувати.

3. Справу № 908/1947/19 направити на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил