ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/195/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Станкова І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2020

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салоха-П»

про стягнення грошових коштів, розірвання договору про спільний обробіток землі,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року КЕВ м. Миколаєва (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Миколаївської з позовом до ТОВ «Салоха-П» (далі - відповідач) про стягнення (з врахуванням заяви про збільшення ) 6 094 135,32 грн., 87 712,00 грн. 3% річних та розірвання договору про спільний обробіток землі №12 від 16.08.2016.

Позов обґрунтований тим, що з листопада 2019 року по травень 2020 року відповідач не виконує свої зобов`язання щодо розподілу прибитку, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість, на яку позивач нарахував 3% річних.

Також, позивач зазначає, що внаслідок системного порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, основна мета останнього повністю невілюється, наслідком чого є позбавлення позивача того, на що він розраховував отримати при укладені договору (прибуток) та зазнає збитків, сплачуючи щомісячний земельний податок, у зв`язку з чим, позивач вважає, що вказані обставини є достатніми для розірвання договору.

05.08.2020 до суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, які стосуються стягнення, у зв`язку з тим, що відповідач сплатив вказану в позові суму в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2020 року провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору про спільний обробіток землі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору про спільний обробіток землі, суд мотивував рішення тим, що протягом певного часу зі сторони ТОВ «Салоха-П» мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання за договором несвоєчасна плата обумовлених Договором платежів. Разом із тим, як вбачається з наданих суду копій банківських виписок за сукупний період з 10.07.2020 по 29.07.2020, та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, відповідач в період розгляду даної справи сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі 8 089 180,66 грн., що перевищувала розмір претензійних вимог позивача до відповідача. Отже, позивач повністю отримав те, на що він розраховував при укладенні Договору та додаткових угод до нього. При цьому, позивачем не доведено наявності реальних збитків, заподіяних останньому відповідачем внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, КЕВ м. Миколаїв звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарги обґрунтована тим, що судом було допущено неповне з`ясування обставин справи, що мало наслідком висновок суду щодо недоведеності реальних збитків, внаслідок прострочення виконання зобов`язань.

Апелянт зазначає, що внаслідок тривалого порушення відповідачем умов Договору КЕВ м. Миколаїв було значною мірою позбавлено можливості досягнути зазначену мету Договору, а саме отримати кошти для наповнення спеціального фонду державного бюджету Міністерства оборони України.

Крім цього, з отриманих надходжень за спірним Договором, скаржник щомісячно сплачує податок на землю.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представники сторін, в судове засідання 20.01.2021 не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте своїми правами відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України не скористались.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки ухвалою суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія враховує, що сторони не оспорюють рішення господарського суду щодо повної сплати відповідачем заборгованості позивачу, а також враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, щодо розірвання договору про спільний обробіток землі, у зв`язку з цим, судова колегія переглядає рішення господарського суду лише в оскаржуваній частині.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 16 серпня 2016 року між КЕВ міста Миколаїв та ТОВ «Салоха-П» був укладений Договір про спільний обробіток землі, відповідно якого сторони домовились про спільну діяльність і співробітництво без утворення юридичної особи з використанням земель, які надані відповідачеві в безстрокове користування та можливостей сторін спільно діяти для досягнення загальних цілей, а саме вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, збирання, зберігання та подальша реалізація (п. 1.1. Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту укладання (п. 12.1. Договору).

Цей Договір укладений строком на 7 сільськогосподарських років, тобто до 31.12.2023 року з обов`язковим щорічним узгодженням (індексацією) ціни внесків Сторін Договором на кожний наступний сільськогосподарський рік в продовж строку дії Договору.

Відповідно до п. 12.7. сторони узгодили, якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, цей Договір може бути розірваний виключно за домовленістю Сторін, яка оформлюється письмовою додатковою угодою до цього Договору.

Судова колегія зазначає наступне.

За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників (ст. 1130 ЦК України).

Учасник договору простого товариства, укладеного на визначений строк, або договору, у якому досягнення мети визначено як скасувальна умова, має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору (ч. 2 ст. 1142 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині розірвання Договору про спільний обробіток землі, суд першої інстанції посилаючись на приписи ст. 651 ЦК України зазначив, що в матеріалах справи відсутні істотні порушення оскарженого договору з боку відповідача, враховуючи, що за період з 10.07.2020 по 29.07.2020, відповідач в період розгляду даної справи сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі 8 089 180,66 грн., що перевищує розмір претензійних вимог позивача. Крім цього, позивачем не доведено наявності реальних збитків, заподіяних останньому відповідачем внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, а також того, що КЕВ міста Миколаїв позбавлений того, на що розраховував за Договором, судова колегія погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ч.2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути, зокрема, розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У даному разі умовою пункту 12.7 Договору сторони узгодили, що цей Договір може бути розірваний виключно за домовленістю Сторін, яка оформлюється письмовою додатковою угодою до цього Договору.

Згідно із статтями 6, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, сторони в оскаржуваному договорі передбачили, що Договір може бути розірваний шляхом укладання додаткової угоди, яка в матеріалах справи відсутня. До апеляційної скарги позивач, також, не надав відповідної додаткової угоди, у зв`язку чим, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

При цьому, судова колегія зазначає, що наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275 , 276, 282-284 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.01.2021.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.