ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа№ 910/11177/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2020

(повний текст ухвали складено 20.10.2020)

у справі № 910/11177/20 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Шульга А.В.,

від відповідача 1: не з`явились,

від відповідача 2: Печерський П.М.,

від третіх осіб: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 910/11177/20 заяву ТОВ "Фармхім" про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі:

- заборонено ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки та/або укладення договору купівлі-продажу або інших договорів щодо предмета іпотеки, передбаченого іпотечним договором, посвідченим 17.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., за реєстровим № 1816, з усіма додатковими договорами, права вимоги за яким набуті/отримані ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" за договором № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченим Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 619;

- заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти дії, пов`язані з реєстрацією права власності, відчуженням нерухомого майна та реєстрацією обтяжень речових прав на нерухоме майно, на підставі договору № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченого Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 619, щодо майна, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 17.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., за реєстровим № 1816, з усіма додатковими договорами.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої ТОВ "Фармхім" заяви, враховуючи предмет та підстави позову та приймаючи до уваги, що обрані позивачем заходи у вигляді заборони відповідачу-2 здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки за оспорюваними договорами та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо права власності, відчуження нерухомого майна та обтяжень речових прав на нерухоме майно спрямовані на ефективний захист оспорюваних прав і можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 910/11177/20 та відмовити ТОВ "Фармхім" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скаржник стверджує, що ухвалу винесено виключно на підставі тверджень позивача, без наявності доказів, які б підтверджували вимоги позивача, без перевірки, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а заходи забезпечення позову є не співмірними, не стосуються предмета спору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 910/11177/20 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 12.01.2021.

21.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Фармхім" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 910/11177/20, а апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

21.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" по суті апеляційної скарги.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду розгляд справи було відкладено на 25.01.2021.

16.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".

22.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення ТОВ "Фармхім".

В судове засідання 22.09.2020 представники відповідача-1 та третіх осіб не з`явились, про причини неявки у судове засідання не повідомили, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від відповідача-1 та третіх осіб не надходили клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності їх представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутні представників вищезазначених учасників судового процесу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, наполягаючи на наявності визначених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч. 3 ст. 140 ГПК України). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч. 4 ст. 140 ГПК України).

Отже, сам лише розгляд судом першої інстанції заяви про забезпечення позову без участі представників не є порушенням процесуального законодавства. Баланс інтересів учасників справи, в такому випадку, забезпечується правом клопотати перед судом про заміну одного заходу забезпечення позову іншим чи скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 ГПК України визначено заходи забезпечення позову, до яких належить і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

З матеріалів вбачається, що предметом позову є вимоги немайнового характеру про визнання недійсними відкритих торгів (аукціон), що відбулися 30.03.2020, з реалізації лоту в частині договору про відкриття кредитної лінії № 427 від 17.03.2011, іпотечного договору, договору застави майна 2011 та договору поруки 427-2 від 28.05.2015 з усіма додатковими договорами; визнання недійсним протоколу електронного аукціону від 30.03.2020 та визнання недійсним з моменту укладення договір № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, в частині договору про відкриття кредитної лінії № 427 від 17.03.2011, іпотечного договору, договору застави майна № 427-1 від 30.06.2011 та договору поруки 427-2 від 28.05.2015 з усіма додатковими договорами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що шляхом проведення відкритих торгів (аукціону) незаконно та з порушенням норм чинного законодавства України здійснено продаж прав вимоги за кредитним договором, який у 2015 році було виконано і відповідно всі зобов`язання сторін за договором припинено.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, подану ТОВ "Фармхім" заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", не зважаючи на розгляд справи № 910/11177/20, звернувся до позивача з вимогою № 417/02-1-2 від 02.10.2020 про перерахування у 30-денний строк коштів за кредитним договором у розмірі 74 224 676, 10 грн та попередив про те, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги, кредитор на підставі ст. 37, 38 Закону України "Про іпотеку" має намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем, що виявить бажання придбати предмет іпотеки, у відповідності до іпотечного договору. Вказані дії будуть здійснені після спливу 30-денного строку за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Можливість реалізувати вищенаведене попередження щодо звернення стягнення або продажу іпотечного майна передбачена самим іпотечним договором у п. 25 та 26, які місять застереження щодо можливості іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки та шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі.

Таким чином, попередження відповідача-2 щодо звернення стягнення або продажу іпотечного майна може бути реалізоване до закінчення розгляду даної справи та вирішення спору про законність набуття ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" права вимоги до ТОВ "Фармхім".

Окрім цього, у своїх письмових поясненнях від 20.10.2020 позивач зазначає, що предметом вказаної іпотеки є нижитлові приміщення, які є частинами одного високотехнологічного комплексу, що забезпечують роботу фармацевтивного підприємтсва. При цьому, дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна можуть призвести до зупинення діяльності всієї компанії.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" зверталось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім" з вимогою № 417/02-1-2 від 02.10.2020 про усунення порушення зобов`язань щодо сплати заборгованості у розмірі 74 224 676,10 грн за договором про відкриття кредитної лінії № 427 від 17.10.2020 у 30-денний строк з дня отримання даної вимоги.

Зі змісту даної вимоги, також, вбачається, що у разі її невиконання, відповідач-2 має намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем, що виявить бажання придбати предмет іпотеки, у відповідності до іпотечного договору; вказані дії будуть здійснені після спливу 30-денного строку за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Апеляційний господарський суд, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможність таких заходів забезпечити справедливий та ефективний захист порушених прав, зокрема, позивач зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду у разі задоволення позову та встановлення незаконності переходу прав кредитора до ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" за оспореними торгами та договором.

Отже, застосовані місцевим господарським судом заходи забезпечення позову, а саме заборону ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку та заборону органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі оскарженого договору № 81/1 купівлі-продажу майнових прав, є обґрунтованими, адекватними, відповідають предмету спору, застосовані з урахуванням встановлених обставин справи, у той час як невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у справі № 910/11177/20 у разі задоволення позову.

Заявлені та застосовані судом заходи забезпечення позову не позбавляють скаржника його прав, не перешкоджають займатися господарською діяльністю, а лише обмежують його право на період дії таких заходів на підставі договору № 81/1 купівлі-продажу майнових прав здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на спростування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для забезпечення позову ТОВ "Фармхім" обраними судом заходами.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, оскільки суд в повній мірі з`ясував всі обставини, необхідні для правильного вирішення заяви ТОВ "Фармхім".

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не вирішує спір по суті заявлених позовних вимог, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 910/11177/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 910/11177/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі № 910/11177/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз