РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2021Справа № 910/9236/20

За позовом Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грона плюс";

про стягнення 3 284 713,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Леськов В. П., адвокат, ордер серії АА № 1057280 від 27.10.2020;

Від відповідача: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грона плюс" про стягнення 3 284713,00 грн. заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконано зобов`язання щодо сплати вартості поставленого товару за договором № 697 від 27.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 року відкрито провадження у справі № 910/9236/20 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 18.08.2020 року.

У підготовчому засіданні 18.08.2020 оголошено перерву до 03.09.2020.

У підготовчому засіданні 03.09.2020 оголошено перерву до 27.10.2020.

До господарського суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якій заявник просив суд витребувати у відповідача засвідчені банківськими установами виписки по наступним банківським рахункам ТОВ "Грона Плюс" за період з 27.11.2019 по 27.10.2020 року:

- № НОМЕР_1 (IBAN - НОМЕР_2 ) у Столична філія АТ КБ"ПРИВАТБАНК" м. Київ (МФО 380269);

- п/р № НОМЕР_3 (IBAN - НОМЕР_4 ), у ПАТ "БАНК ВОСТОК", м. ДНІПРО, МФО 307123.

У підготовчому засіданні 27.10.2020 оголошено перерву до 24.11.2020, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Грона плюс" надати господарському суду засвідчені банківськими установами виписки по наступним банківським рахункам ТОВ «Грона Плюс» за період з 27.11.2019 по 27.10.2020:

- № НОМЕР_1 (IBAN - НОМЕР_2 ) у Столична філія АТ КБ"ПРИВАТБАНК" м. Київ (МФО 380269);

- п/р № НОМЕР_3 (IBAN - НОМЕР_4 ), у ПАТ "БАНК ВОСТОК", м. ДНІПРО, МФО 307123.

Через відділ діловодства суду 18.11.2020 від відповідача надійшли письмові пояснення, за змістом яких останній повідомив про неможливість надання витребуваних судом банківських виписок з рахунків відповідача з огляду на вилучення документів в рамках кримінального провадження № 000170 та у зв`язку з карантинними обмеженнями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу № 910/9236/20 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 15.12.2020 оголошено перерву в слуханні справи по суті до 19.01.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 19.01.2021 р. позов підтримав і просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 19.01.2021 своїх повноважних представників не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Між Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грона Плюс" (покупець) 27.11.2019 було укладено договір поставки продуктів переробки зернових культур № 697 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця продукти переробки зернових культур на умовах та в строки, обумовлені договором, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість товару відповідно до умов договору і специфікацій, які є невід`ємною частиною договору.

Товар за договором поставляється (передається) партіями протягом строку, вказаного в специфікаціях. (п. 1.3 договору)

У п. 1.4 договору передбачено, що перелік найменувань товару, його асортимент, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю товару узгоджуються сторонами у специфікаціях до договору, що після підписання уповноваженими представниками сторін становлять його невід`ємну частину. Кожна наступна специфікація не відміняє і не припиняє дію попередніх специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не передбачено у специфікації чи інших додатках до договору.

Відповідно до п. 3.2 договору вартість кожної окремої партії товару та ціна за одиницю Товару, що поставляється згідно з договором, визначається у специфікації за зразком, визначеним в додатку № 1 до договору, яку сторони підписують на кожну окрему партію товару.

Порядок розрахунків визначається у відповідній специфікації по кожній окремій партії товару. (п.5.1 договору)

У п. 6.1 договору зазначено, що строк поставки (передачі) кожної окремої партії товару за договором зазначається сторонами у відповідних специфікаціях, які підписують уповноважені представники обох сторін по кожній окремій поставці (передачі) товару.

Поставка Товару відбувається на умовах FCA (Франко-перевізник) згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2010 року). (п.6.4 договору)

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020 року, а в частині виконання зобов`язань про нерозголошення конфіденційної інформації - згідно відповідних умов договору. (п.13.1 договору)

Специфікаціями №№1-21 до договору поставки продуктів переробки зернових культур №697 від 27.11.2019 року сторони узгодили найменування товару, кількість, ціну, період поставки, місце поставки, порядок розрахунків. Так, специфікаціями передбачено порядок розрахунків протягом 45 календарних днів з моменту отримання оплати від торгових мереж/покупців ГРОНА ПЛЮС ТОВ.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач здійснив поставку товару, а відповідач у свою чергу прийняв товар на загальну суму 3 284 713,00 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних, які містяться у матеріалах справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", яка становить 3 284 713,00 грн.

12.06.2020 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №130-2-19/1981 про здійснення оплати за договором протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 12.06.2020 р., накладної, фіскального чеку.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що строк оплати за договором не настав, оскільки до теперішнього часу контрагенти відповідача не розрахувались за проданий товар.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору поставки продуктів переробки зернових культур №697 від 27.11.2019 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки позивач здійснив поставку товару, а відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними на загальну суму в розмірі 3 284 713,00 грн., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд зазначає, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

При цьому, підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксують факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №914/2236/18.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що обов`язок по оплаті за договором поставки продуктів переробки зернових культур № 697 від 27.11.2019 року у Товариства з обмеженою відповідальністю "Грона Плюс" станом на момент розгляду даної справи настав.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Грона Плюс" перед Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" за договором поставки продуктів переробки зернових культур 697 від 27.11.2019 становить 3 284 713,00 грн.

Крім того, факт наявності заборгованості у розмірі 3 284 713,00 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Грона Плюс" перед Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" за договором поставки продуктів переробки зернових культур 697 від 27.11.2019 року також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період січень 2020 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження оплати відповідачем грошових коштів Акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в розмірі 3 284 713,00 грн.

Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору поставки, не здійснив оплату вартості поставленого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3 284 713,00 - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грона плюс" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, будинок 3, корпус 2, офіс 9; ідентифікаційний код 42374562) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, місто Київ, вул. Саксаганського, будинок 1, ідентифікаційний код 37243279) 3 284 713 (три мільйони двісті вісімдесят чотири тисячі сімсот тринадцять) 00 грн. заборгованості та 49 270 (сорок дев`ять тисяч двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.01.2021 р.

Суддя О.В. Мандриченко