РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2021Справа № 910/15169/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз"
простягнення 157 991 грн 40 коп.
Представники сторін:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" про стягнення 157 991 грн 40 коп. заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг тимчасовому користувачу від 07.08.2019 № 02.5-14/1-415, в тому числі: 150 986 грн 99 коп. основного боргу, 5 661 грн 23 коп. пені та 1 343 грн 18 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг тимчасовому користувачу від 07.08.2019 № 02.5-14/1-415 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо відшкодування наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 150 986 грн 99 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 5 661 грн 23 коп. пені та 1 343 грн 18 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/15169/20, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

09.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зокрема міститься клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 6 зазначеної статті суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки предметом позову є стягнення грошової суми у розмірі 157 991 грн 40 коп., розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також для повного та всебічного встановлення обставин у даній справі проведення судового засідання з повідомленням сторін не вимагається.

27.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

07.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява свідка.

16.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.06.2019 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" (тимчасовий користувач за договором) укладено попередній договір тимчасового користування нерухомим майном № 02.5-14-110, відповідно до умов якого балансоутримувач передає, а тимчасовий користувач приймає в строкове платне користування: частину приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570); частину приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570), далі - майно та/або приміщення.

Відповідно до пункту 1.2. договору маймо знаходиться на балансі балансоутримувача та розміщене за адресою його місцезнаходження.

Згідно з пунктом 1.3. договору, в редакції додаткової угоди від 27.11.2019 № 1, сторони погоджуються, що вартість майна за звітом про оцінку майна станом на 31.08.2019 становить:

Сторони погоджуються, що вартість Майна за Звітом про оцінку Майна станом на 31 серпня 2019 року становить:

- частини приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570) - 840 024,00 грн без ПДВ;

- частини приміщення № 1, площею 10,0 кв. м., на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570) - 840 024,00 грн без ПДВ.».

Пунктом 1.4. договору встановлено, що майно передається в тимчасове користування для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів.

Відповідно до пункту 2.1. договору тимчасовий користувач вступає у строкове платне користування майном на термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та актів приймання - передавання майна.

Акти приймання - передавання майна підписують балансоутримвач та тимчасовий користувач.

Умовами пунктів 3.1., 3.2. (в редакції додаткової угоди від 27.11.2019 № 1), 3.3., 3.4. визначено, що оплата здійснюється тимчасовим користувачем з дати підписання сторонами актів приймання - передавання майна в користування і припиняється з дати фактичного звільнення тимчасовим користувачем майна, що підтверджується підписанням сторонами актів приймання - передавання майна (з урахуванням п. 2.4 договору).

Розмір плати за користування визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями) (далі - Методика), і за базовий місяць розрахунку - серпень 2019 року без врахування ПДВ становить:

- частина приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570) - 10 500,30 грн (десять тисяч п`ятсот гривень 30 копійок);

- частина приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570) - 10 500,30 грн (десять тисяч п`ятсот гривень 30 копійок), відповідно до розрахунку плати за базовий місяць тимчасового користування нерухомим майном, що знаходиться на балансі ДП МА «Бориспіль», який є невід`ємною частиною договору.

Розмір плати за перший місяць користування визначається шляхом коригування розміру плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця користування.

Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Плата за користування майном за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування плати за користування майном за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Відповідно до пункту 3.7. договору плата за користування майном за договором нараховується та індексується балансоутримувачем відповідно до діючих методик, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, і перераховується тимчасовим користувачем на рахунок балансоутримувача відповідно до рахунку-фактури, який балансоутримувач надає тимчасовому користувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, що слідує за звітним. Відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, плата за користування спрямовується: 70 % плати до державного бюджету, 30 % - балансоутримувачу (тимчасовий користувач перераховує балансоутримувачу 100 % плати за користування майном, а балансоутримувач забезпечує перерахунок частини плати до державного бюджету України відповідно до вказаного вище розподілу).

Пунктом 3.8. договору визначено, що плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, або при відсутності передоплати в перший робочий день поточного місяця, підлягає індексації і сплачується балансоутримувачу у відповідності до чинного законодавства України, з нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Пеня нараховується до моменту повного погашення простроченої заборгованості за цим договором.

У пункті 5.4. договору визначено, що в перший робочий день кожного поточного місяця перераховувати на рахунок балансоутримувача плату за користування майном за поточний місяць в розмірі, рівному платі за базовий місяць тимчасового користування нерухомим майном, що знаходиться на балансі ДП МА «Бориспіль». З 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок-фактуру та акт приймання - здачі виконаних послуг, надалі - рахунок та акт відповідно. Тимчасовий користувач несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 12 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється тимчасовим користувачем до 15 числа того ж місяця (тимчасовий користувач сплачує різницю в оплаті, якщо така виникла після індексації). Підписаний акт тимчасовий користувач зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт не буде повернутий балансоутримувачу, він вважається підписаним сторонами.

Пунктом 5.10. договору встановлено, що тимчасовий користувач зобов`язується укласти з балансоутримувачем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг протягом 15-ти робочих днів після підписання сторонами цього договору. До моменту укладання сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг, тимчасовий користувач зобов`язаний компенсувати на користь балансоутримувача експлуатаційні витрати та витрати на утримання майна, в тому числі податку на землю, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, з дати підписання акту приймання - передавання майна на підставі окремо виставлених рахунків. оплата рахунків проводиться тимчасовим користувачем в порядку, встановленому п. 5.4 договору.

Відповідно до пункту 5.20. договору тимчасовий користувач зобов`язується укласти з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі - орендодавець) основний договір оренди до 30.11.2019 з дотриманням всіх процедур згідно з вимогами діючого законодавства.

Згідно з пунктом 7.3. договору балансоутримувач зобов`язується до 10 числа місяця, що слідує за звітним, виставляти тимчасовому користувачу рахунок за звітний місяць та надавати акт відповідно до п. 5.4. договору.

Даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та є чинним до дати укладення основного договору оренди з орендодавцем, але в будь-якому випадку до 30.11.2019 включно, в залежності від того, яка дата наступить раніше. Після цього договір припиняє свою дію (пункт 12.1. договору).

Відповідно до акта приймання-передавання майна від 04.07.2019 № 1 до попереднього договору тимчасового користування нерухомим майном від 05.06.2019 № 02.5-14-110, складеного та підписаного між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз", балансоутримувач передав, а тимчасовий користувач прийняв нерухоме майно, а саме частину приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570) для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів.

Відповідно до акта приймання-передавання майна від 09.06.2020 до попереднього договору тимчасового користування нерухомим майном від 05.06.2019 № 02.5-14-110, складеного та підписаного між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз", тимчасовий користувач передав, а балансоутримувач прийняв нерухоме майно, а саме частину приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570) для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів.

07.08.2019 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" (тимчасовий користувач за договором) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг тимчасовому користувачу № 02.5-14/1-415, відповідно до умов якого у зв`язку з наданням тимчасовому користувачу в строкове платне користування частини приміщення № 1, площею 10,0 кв. м. на 1-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570), для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів (далі - майно) або приміщення або обладнання: балансоутримувач надає, а тимчасовий користувач отримує та оплачує послуги, за такими вартостями (цінами), далі - вартість:

№ П/ 11НАЗВА ПОСЛУГКОД ЗГІДНО 3 ДК 016:2010 (ДКПП)ОБСЯГ НАДАНИХ ПОСЛУГ В МІСЯЦЬВАРТІСТЬ ГРН, БЕЗ ПДВ
1Постачання теплової енергії - за 1 Гкал68.20Розрахунковим шляхом за 10)0 кв.м ~ 0,5 Гкал 2 080,00
2Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника: - за місяць68.202 працівника42,00
3Вода, використана для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно - за місяць68.2010,0 кв. м3,00
4Прибирання та вивезення твердих побутових відходів - за 1 куб, м68.200,2108 куб. м145,00
5Створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДП МА «БОРИСПІЛЬ.»68.20Щомісячна сплата у розмірі 45 000,00 гри. без ПДВ (за кожну одиницю обладнання (кожний пакувальний автомат))
Відповідно до пункту 1.2. договору нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 1.3. договору сплата за послуги здійснюється тимчасовим користувачем з 04.07.2019 (дати підписання акту 1 приймання-передавання майна від 04.07.2019 до попереднього договору тимчасового користування нерухомим майном № 02.5-14-110 від 05.06.2019).

Пунктом 1.4. договору визначено, що розмір плати за послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат балансоутримувача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України.

За умовами пункту 2.1.5. договору балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, виставляти тимчасовому користувачу рахунок - фактуру за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання - здачі виконаних послуг (далі - акт), який є к контрольним та звітним документом сторін щодо надання - отримання послуг та їх якості.

Відповідно до пункту 2.2.3. договору тимчасовий користувач зобов`язується щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та раз на рік рахунок - фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3. договору. Тимчасовий користувач несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється тимчасовим користувачем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт тимчасовий користувач зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 робочих днів акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень).

Договір набирає чинності з моменту укладання та діє до 30.11.2019 включно. Датою укладання договору вважається пізніша дата, якщо договір підписується сторонами окремо (пункт 6.1. договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Листом від 16.12.2019 № 19-22/1-1880 позивач повідомив відповідача про зміну вартості послуг з 01.01.2020, а саме: постачання теплової енергії - за 1 Гкал - 2 350 грн 00 коп. без ПДВ; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника 0 за місяць - 50 грн 00 коп.; вода, використана для прибирання 1-го кв. м приміщення самостійно - за місяць - 4 грн 00 коп.

Позивач виставляв відповідачу рахунки-фактури на оплату за надані послуги, а саме: за березень 2020 року № 61/295 - 54 371 грн 06 коп.; за квітень 2020 року № 61/388 - 54 219 грн 35 коп.; за травень 2020 року № 61/511 - 54 204 грн 68 коп.; по 9 червня 2020 року № 61/606 - 16 261 грн 26 коп.; № 61/627 - 0 грн 82 коп.;

До того ж, в матеріалах справи наявні акти приймання-здачі виконаних послуг ха договором, а саме: від 31.03.2020 на суму 54 371 грн 06 коп.; від 30.04.2020 на суму 54 219 грн 35 коп.; від 31.05.2020 на суму 54 204 грн 68 коп.; від 30.06.2020 на суму 16 261 грн 26 коп.; від 30.06.2020 на суму 0 грн 82 коп.;

Вищенаведені акти приймання-здачі виконаних послуг не підписані замовником. При цьому, на актах від 31.03.2020, від 30.04.2020 та від 31.05.2020 замовником зроблено відмітку про те, що послуги, вказані в акті, не надавались у зв`язку з неможливістю використання об`єкту обмеження, за які орендар не відповідає, а саме встановлення уповноваженим органом державної влади обмежувальних заходів щодо використання майна.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що зміст зауважень до актів полягає в тому, що послуги не надавались, у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України заборони та обмеження щодо здійснення господарської діяльності, виконання повітряних перевезень, в`їзду/ виїзду на/з території України. Відтак, відповідач не здійснював господарську діяльність в період, заявлений позивачем. За твердженнями відповідача, матеріали справи не містять доказів в підтвердження надання позивачем відповідних послуг.

Вказані твердження відповідача відхиляються судом з огляду на наступне.

Щодо тверджень відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження надання позивачем відповідних послуг, суд зазначає, що пунктом 2.2.3. договору тимчасовий користувач зобов`язується щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та раз на рік рахунок - фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3. договору. Тимчасовий користувач несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Сплата рахунку здійснюється тимчасовим користувачем до 20 числа того ж місяця.

Суд зазначає, що відповідно до умов договору оплата послуг не ставиться в залежність від підписання/не підписання актів.

Щодо посилання відповідача на запровадження Кабінетом Міністром України заборони та обмеження щодо здійснення господарської діяльності, виконання повітряних перевезень, в`їзду/ виїзду на/з території України суд зазначає наступне.

Пунктами 5.1. - 5.4. договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, яка жодна із сторін не могла не передбачити, на попередити, включаючи, але не обмежуючись переліченим: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених договором, на період їх дії (далі - форс-мажор).

Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту настання форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому.

Якщо дія форс-мажору триває більше 30 (тридцяти) календарних днів, кожна з сторін має право на розірвання договору і не несе відповідальності за таке розірвання за умови, що вона повідомить про це іншу сторону не пізніше, як за 20 (двадцять) календарних днів до розірвання.

Достатнім доказом дії форс-мажору є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим органом України.

Судом встановлено, що відповідач не звертався до позивача із відповідним письмовим повідомленням про неможливість виконання обов`язків за договором, відтак, відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому.

Також, відповідачем не надано документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим органом України в підтвердження форс-мажору.

Відповідно до пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг тимчасовому користувачу від 07.08.2019 № 02.5-14/1-415, відтак, відповідач повинен їх сплатити незалежно від використання чи не використання орендованого майна.

Згідно з пунктом 1.6. договору в разі припинення надання в строкове платне користування майна, нарахування оплати за послуги відбувається до дати фактичного повернення майна (включно), що фіксується сторонами у відповідному акті приймання-передавання майна до попереднього договору тимчасового користування нерухомим майном № 02.5-14-110 від 05.06.2019.

Відповідно до акта приймання-передавання майна від 09.06.2020 до попереднього договору тимчасового користування нерухомим майном від 05.06.2019 № 02.5-14-110, складеного та підписаного між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз", тимчасовий користувач передав, а балансоутримувач прийняв нерухоме майно, а саме частину приміщення № 1, площею 10,0 кв. м, на першому поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570) для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів.

Відтак, до повернення майна балансоутримувачу тимчасовий користувач зобов`язаний сплачувати послуги

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 заборонено з 12 год. 00 хв. 24 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р.: прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою; прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" як резервне.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що постановою Кабінету Міністрів України з 17.03.2020 було обмежено повітряне сполучення та діяльність пунктів пропуску через державний кордон не заслуговують на увагу.

Отже, відповідачем не спростовано належними та допустимим доказами наявності підстав для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг тимчасовому користувачу від 07.08.2019 № 02.5-14/1-415 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 150 986 грн 99 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати вартості послуг на суму 150 986 грн 99 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг тимчасовому користувачу від 07.08.2019 № 02.5-14/1-415 та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 150 986 грн 99 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 661 грн 23 коп. пені та 1 343 грн 18 коп. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що тимчасовий користувач зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг та/або у разі порушення строків відшкодування витрат балансоутримувача по зберіганню окремого індивідуально визначеного майна тимчасового користувача сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 4.2. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені та 3 % річних за актом від 31.05.2020 на суму 54 204 грн 68 коп. є неправильним, оскільки позивачем, з урахуванням частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, неправильно визначено день початку прострочення обов`язку з оплати наданих послуг.

За перерахунком суду, сума пені за прострочення відшкодування вартості послуг за актом від 31.05.2020 на суму 54 204 грн 68 коп. становить 1 563 грн 94 коп.

Відтак, вимоги про стягнення пені в сумі 5 661 грн 23 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 5 625 грн 69 коп.

За перерахунком суду, сума 3 % річних за прострочення відшкодування вартості послуг за актом від 31.05.2020 на суму 54 204 грн 68 коп. становить 390 грн 98 коп.

Відтак, вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 1 343 грн 18 коп. 3 % річних підлягають частковому задоволенню на суму 1 334 грн 29 коп.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов`язання за договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 5 625 грн 69 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 1 334 грн 29 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" (Харківське шосе, 172-Б, офіс 209, м. Київ, 02091, ідентифікаційний код 42262796) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (вул. Бориспіль-7, село Гора, Бориспільський район, Київська обл., 08301, ідентифікаційний код 20572069) 150 986 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн 99 коп. основної заборгованості, 1 334 (одна тисяча триста тридцять чотири) грн 29 коп. 3 % річних, 5 625 (п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн 69 коп. пені та судовий збір у розмірі 2 369 (дві тисячі триста шістдесят дев`ять) грн 20 коп.

3. В іншій частині позову щодо заявлених вимог про стягнення 35 грн 54 коп. пені та 8 грн 89 коп. 3 % річних відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька