ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Справа № 918/424/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.11.2020р. у справі №918/424/20 (суддя Романюк Ю.Г.)

за заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність фізичної особи

за участі представників:

арбітражний керуючий - Терещук О.В. (посвідчення №1319 від 17.07.2013р.);

боржника - Мушкаеєв В.В. (ордер серія ВК№1009112 від 20.01.2021р.);

АТ КБ "Приватбанк" - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.07.2020р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризацію боргів боржника - ОСОБА_1 . Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Терещука Олександра Володимировича та визначено дату проведення попереднього судового засідання 3 вересня 2020 року об 11:00 год. 1 липня 2020 року на офіційному веб-сайті оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.11.2020р. у справі №918/424/20 визнано вимоги кредиторів до боржника ОСОБА_1 у наступних розмірах: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" у розмірі 438562,34 грн - вимоги забезпечені заставою майна боржника та 1816,37 грн - 2 черга задоволення; Акціонерного товариства "Альфа-Банк" у розмірі 3464561,53 грн - 2 черга задоволення; Головного управління ДПС у Рівненській області у розмірі 11452,68 грн - 1 черга, 416415,63 грн - 2 черга, 11840,48 грн - 3 черга задоволення. Відмовлено Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" у визнанні вимог до боржника у сумі 264146,02 грн. Відмовлено Акціонерному товариству "Альфа-Банк" у визнанні вимог до боржника у сумі 12529831,89 грн. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" у розмірі 4204,00 грн, Акціонерного товариства "Альфа-Банк" у розмірі 4204,00 грн, Головного управління ДПС у Рівненській області у розмірі 4204,00грн - позачергово до задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду (т.3, арк.справи 128-132).

В скарзі апелянт зазначає, що через невиконання боржником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, АТ КБ «Приватбанк» був вимушений звернутися за захистом своїх прав і законних інтересів до суду, й рішенням Рівненського міського суду від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц стягнуто з боржника на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитною угодою заборгованість у розмірі 254024,92 грн, яка складається з 142897,95 грн заборгованості за кредитом, 111126,97 грн заборгованості відсотками. Рішення набрало чинності.

Апелянт зазначає, що на час винесення рішення Рівненського міського суду від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц і на дату звернення до суду з вказаним позовом сума заборгованості зі сплати процентів вже існувала. Отже, твердження про неправомірність нарахування процентів починаючи з 09.03.2016р. не впливає на розмір заявлених процентів.

Звертає увагу, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012р. у справі №2/0417/2052/2012, на підставі якого був виданий виконавчий лист №2/0417/2052/2012, зокрема, з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість по відсотках за Кредитною угодою №0707/39/1 від 13.07.2007р. у сумі 59109,85 грн. Отже, зазначена сума заборгованості зі сплати процентів - 59109,85грн - також є безспірною в силу приписів ч.1 ст.326 ГПК України.

Апелянт зазначає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.05.2018р. у справі №910/1238/17 полягає у тому що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Тому, нарахування банком відсотків в розмірі 170220,92 грн у відповідності до ст.625 ЦК України, є законним, а грошові вимоги, в тому числі в ній сумі, підлягають визнанню.

Також зазначає, що строк дії Кредитної угоди відповідно до п.7 - до повного виконання сторонами зобов`язань позичальника і поверненню кредиту, сплаті відсотків, неустойки за цією угодою і договорам про видачу траншів. Відповідно до п.6.1 Кредитної угоди при порушенні позичальником якого-небудь зобов`язань по сплаті відсотків, термінів повернення кредиту, винагороди за кожен випадок порушення нараховується пеня в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п.6.1, 6.2, 6.3 Кредитної угоди, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов`язані повинно було бути виконане позичальником (п.6.4 Кредитної угоди). Отже, судом безпідставно відхилено суми нарахованої пені.

Звертає увагу, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором були укладені договори застави у відповідності до яких розмір забезпечених заставою вимог боржника за Кредитною угодою становить 458418,05 грн.

Скаржник вважає, що в оскаржуваній ухвалі в частині неповного визнання вимог АТ КБ "Приватбанк" судом було неповно досліджено обставини справи, існує невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушено норми процесуального права і неправильно застосовано норми матеріального права - ст.ст.611, 1048 ЦК України, ст.ст.122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.75 ГПК України, ст.326 ГПК України, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали в частині часткового визнання вимог АТ КБ "Приватбанк".

На підставі викладеного скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.11.2020р. у справі №918/424/20 в частині невизнання вимог АТ КБ "Приватбанк" і прийняти нове рішення, яким визнати і включити до реєстру вимог кредиторів банкрута грошові вимоги у загальному розмірі 704524,73 грн, що вносяться до реєстру вимог кредиторів: 246106,68 грн - 3 черга задоволення, 458418,05 грн. - окремо, судовий збір по даній справі в сумі 4204,00 грн. - перша черга задоволення; окремо внести до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) відомості про майно боржника, яке є предметом застави Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» згідно з відповідним державним реєстром.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.11.2020р. у справі №918/424/20 залишено без руху. Запропоновано апелянту - протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 6306,00 грн.

29.12.2020р. (вх.№8639/20) на адресу суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої долучено платіжне доручення №PROM3BDMBV від 23.12.2020р. про сплату судового збору у розмірі 6306,00 грн.

Ухвалою суду від 30.12.2020р. поновлено Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 12.11.2020р. у справі №918/424/20, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 20 січня 2021р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Учасники провадження не скористався своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.262 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 15.01.2021р. заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено. Однак, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 20.01.2021р. не вдалося забезпечити участь представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Зважаючи, що позицію скаржника викладено в апеляційній скарзі, а участь представників сторін у судовому засіданні не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника скаржника у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 20.01.2021р. арбітражний керуючий та представник боржника заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважають, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, такою, що прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апелянт оскаржує ухвалу в частині невизнання вимог АТ КБ "Приватбанк".

Із заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" з грошовими вимогами до боржника вбачається, що АТ КБ "Приватбанк" є конкурсним кредитором ОСОБА_1 на підставі Кредитної угоди №0707/39 від 13.07.2007р. (далі - Кредитна угода), укладеної між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" (арк.вимог кредитора 13-19).

Як погоджено п.1.1. Кредитної угоди №0707/39 надання коштів здійснюється окремими частинами - Траншами кредиту (Транш - визначена сума коштів, обговорена в договорі про видачу Траншу, надана в рамках Кредитної угоди), сукупна величина сальдо по яких не буде перевищувати суму, обговорену п.1.2. даної Угоди.

Відповідно до п.1.2. Кредитної угоди №0707/39 загальна сума кредиту в рамках кредитного договору становить 350000 грн.

Згідно п.1.4 кредит надається на поповнення оборотних коштів, придбання основних засобів.

Відповідно до укладеного Договору про видачу траншу №0707/39/1 від 13.07.2007р. банк надав Боржнику суму траншу кредиту у розмірі 350000грн. з терміном повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту - до 12.07.2012р., та під 19% річних, а у випадку порушення будь-якого із зобов`язань по погашенню траншу кредиту, позичальник сплачує у розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.4.1, п.4.2 Договору про видачу траншу №0707/39/1 від 13.07.2007р.) (арк.вимог кредитора 23-26).

Згідно Кредитної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Боржник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Відповідно до Договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, боржник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 40% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - видав відповідачу кредит у розмірі 350000,00 грн, що підтверджується виписками по рахунку та платіжним дорученням №1 від 13.07.2007р., ордером-розпорядженням №01/1 від 13.07.2007р. (арк.вимог кредитора 34-97).

Відповідно до Договору про видачу траншу №0707/39 від 24.03.2008р. банк надав боржнику суму траншу кредиту у розмірі 28900грн з терміном повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту - до 17.03.2010р., та під 19% річних, а у випадку порушення будь-якого із зобов`язань по погашенню траншу кредиту, позичальник сплачує у розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.4.1, п.4.2 Договору).

АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 28900 грн., що підтверджується виписками по рахунку та меморіальним ордером №1 від 01.04.2008р., ордером-розпорядженням №01/1 від 01.04.2008р. (арк.вимог кредитора 33-97).

В порушення умов кредитного Договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, боржник свої зобов`язання не виконав, а саме - не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Кредитною угодою та договорами про видачу траншів порядку та строки.

Термін дії Кредитної угоди відповідно до п.7.1 - до повного виконання сторонами зобов`язань.

Згідно п.2.2.2., п.2.2.3, п.2.1.4 Кредитної угоди ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, винагороди в строки та в порядку, встановлених Кредитною угодою.

Відповідно до п.4.2 Кредитної угоди сплата відсотків за користуванням кредиту здійснюється щомісяця згідно з Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, що складається для кожного траншу окремо і є невід`ємним додатком до кожного договору про видачу траншу. При несплаті відсотків у термін, зазначений у Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, вони вважаються простроченими.

Як встановлено п.6.1 Кредитної угоди при порушенні позичальником якого-небудь із зобов`язань по сплаті відсотків, термінів повернення кредиту, винагороди за кожен випадок порушення нараховується пеня в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу.

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбачених п. 6.1, 6.2, 6.3 Кредитної угоди здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконане позичальником (п.6.4 Кредитної угоди)

За правилами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Терміни позовної давності по вимогам по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, встановлюються відповідно до п.6.8 Кредитної угоди тривалістю в 5 років.

Через невиконання боржником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором АТ КБ "Приватбанк" звернувся за захистом своїх прав і законних інтересів до суду.

Рішенням Рівненського міського суду від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц стягнуто з боржника на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за Кредитною угодою заборгованість у розмірі 254024,92грн, яка складається з 142897,95грн заборгованості за кредитом та 111126,97грн - заборгованості за відсотками. Рішення набрало чинності (арк.вимог кредитора 27-29).

У відповідності до пункту 7.1. Кредитної угоди угода у частині п.4.5 набуває сили з моменту підписання, в інших частинах - з моменту укладання договорів про видачу траншів і надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в межах зазначених сум і діє до повного виконання сторонами зобов`язань позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, неустойки за цією угодою і договорам про видачу траншів.

Як зазначає заявник, станом на 01.07.2020р. заборгованість за Кредитною угодою погашена не була, а згідно наведених вище норм Цивільного кодексу України та договорів, продовжувала нараховуватись, внаслідок чого значно збільшилась у порівнянні із сумою заборгованості, що була стягнута зазначеним вище рішенням суду, а саме станом на 30.06.2020р. у боржника існує заборгованість, яка складається з: 128137,11грн - заборгованість за кредитом; 170220,92грн - заборгованість за процентами; 406166,70 грн - пеня. Загальна сума заборгованості становить 704524,73грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором були укладені наступні договори застави:

1) договір застави автотранспорту №0707/39/ТЗ/1 від 13.07.2007р. (далі договір застави - 1). Згідно з договором застави - 1 Боржник надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль ZAZ (модель: 110557, рік випуску: 2003, тип ТЗ: фургон малотоннажний В, №кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 ) та автомобіль ЗАЗ - DAEWOO (модель: Т13110, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий - В седан, № кузова/шасі: НОМЕР_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_5 ). Відповідно до п.6 Договору застави - 1 заставна вартість предмету застави - 45900,00 грн. Згідно п.2 договору застави - 1 заставою за цим договором забезпечуються виконання зобов`язань позичальника, що випливають з Кредитної угоди від 13.07.2007 р. № 0707/39 з повернення кредиту, сплати процентів, комісії, пені;

2) договір твердої застави №0707/39/Т від 13.07.2007р. (далі договір застави - 2), згідно з договором застави - 2 Боржник надав в заставу належне йому майно, а саме товар в обороті згідно з переліком у п. 6, заставною вартістю 151 373,75 грн. Згідно п. 2 договору застави - 2 заставою за цим договором забезпечуються виконання зобов`язань позичальника, що випливають з Кредитної угоди від 13.07.2007р. №0707/39 з повернення кредиту, сплати процентів, комісії, пені;

3) договір застави товару в обороті №0707/39/ТО від 13.07.2007р., (далі договір застави - 3), згідно з договором застави - 3 Боржник надав в заставу належне йому майно - товар в обороті згідно з переліком у п.6, заставною вартістю 202 333,50грн. Згідно п.2 договору застави - 3 заставою за цим договором забезпечуються виконання зобов`язань позичальника, що випливають з Кредитної угоди від 13.07.2007р. №0707/39 з повернення кредиту, сплати процентів, комісії, пені;

4) договір застави майна №0707/39/М від 13.07.2007р. (далі договір застави - 4), згідно договором застави - 4 Боржник надав в заставу належне йому майно згідно з переліком у п.6, заставною вартістю 58 810,80 грн. Згідно п.2 договору застави - 4 заставою за цим договором забезпечуються виконання зобов`язань позичальника, що випливають з Кредитної угоди від 13.07.2007р. №0707/39 з повернення кредиту, сплати процентів, комісії, пені (арк.вимог кредитора 98-127).

Таким чином, розмір забезпечених заставою вимог Боржника за Кредитною угодою становить: 45 900,00 грн. + 151 373,75 грн.+202 333,50 грн. +58 810,80 грн. =458 418,05 грн.

З огляду на вищезазначене, АТ КБ "Приватбанк" заявлено грошові вимог до ОСОБА_1 за невиконання умов Кредитної угоди №0707/39 від 13.07.2007р. в розмірі 704 524,73 грн. та судовий збір по справі №921/147/20, з яких: 458418,05грн - грошові вимоги, забезпечені заставою майна боржника, що вносяться до реєстру вимог кредиторів окремо, й погашення яких здійснюється позачергово та 246106,68грн - третя черга задоволення.

На підтвердження заявлених грошових вимог кредитором було надано наступні докази: копію Кредитної угоди №0707/39 від 13.07.2007р.; копію договору про видачу траншу № №0707/39/1 від 13.07.2007р. з додатком №1; копії договору про видачу траншу №0707/39 від 24.03.2008р. з додатком №1; копію рішення Рівненського міського суду від 15 травня 2017 року по справі №569/2722/16-ц; розрахунок заборгованості; докази видачі кредиту - копія ордеру-розпорядження №01/1 від 13.07.2007р., копія платіжного доручення №1 від 13.07.2007 року, копія ордеру-розпорядження №01/1 від 01.04.2008р. та копія платіжного доручення №1 від 01.04.2008р.; копії банківських виписок; копію договору застави автотранспорту №0707/39/13/1 від 13.07.2007р. з додатковою угодою №1; копію договору твердої застави №0707/39/Т від 13.07.2007р. з додатковою угодою №1; копію договору застави товару в обороті №0707/39/ТО від 13.07.2007р., з додатковою угодою №1; копію договору застави майна №0707/39/М від 13.07.2007р. з додатковою угодою №1; копію витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №13906392 від 13.08.2007р.; копію актуальної інформація щодо обтяжень рухомого майна.

Як вбачається з поданого до суду першої інстанції Повідомлення арбітражного керуючого (т.2, арк.справи 175-177) останній зазначає, що АТ КБ "Приватбанк" звертався до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла за кредитним договором №0707/39 від 13 липня 2007 року в розмірі 254024,92грн, яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 142897,95грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 111126,97 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором №0707/39 від 13.07.2007р. в розмірі 254024,92грн, з яких заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 142897,95 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 111126,97грн та судовий збір в розмірі 3 810,37грн. Вищевказане рішення суду є доказом спливу строку кредитування за договором №0707/39 від 13 липня 2007 року.

Після прийняття рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц, Рівненським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) здійснювалося погашення кредиту за рахунок виручки від продажу заставного майна, а саме, автомобіля ЗАЗ - DАЕWОО модель: Т13110, рік випуску: 2005, тип.ТЗ: легковий В седан, № кузова/шасі: НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Згідно розпорядження Державного виконавця Рівненським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Полюховича Р.М.№594736662 від 28.05.2020р. згідно виконавчого листа №2/0417/2052/2012, виданого 06.03.2012р. судом загальної юрисдикції (Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська), АТ КБ "Приватбанк" перераховано 16754,84 грн.

Керуючий реструктуризацією боргів боржника звертає увагу, що з наданого АТ КБ "Приватбанк" розрахунку заборгованості за договором №0707/39 від 13.07.2007р. (надрукованого шрифтом №4), укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та клієнтом ОСОБА_1 станом на 30.06.2020р. вбачається, що сума кредиту (тіло кредиту) 142897,95грн 18.06.2020р. зменшена лише на 14760,84грн, а загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) станом на 30.06.2020р. становить 128137,11грн, однак як зазначає керуючий реструктуризацією боргів боржника, що залишок заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тіло кредиту) перед АТ КБ "Приватбанк" станом на 30.06.2020р. становить 126143,11грн з огляду на те, що було перераховано Рівненським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рахунок АТ КБ "ПриватБанк" 16754,84грн, при цьому авансовий внесок у сумі 1200,00грн стягувачу повернуто.

Арбітражний керуючий вважає нарахування відсотків АТ КБ "Приватбанк" за користування кредитом за договором №0707/39 від 13.07.2007р. неправомірним, а тому визнає суму відсотків за наданим кредитом згідно кредитного договору №0707/39 від 13 липня 2007 року лише в розмірі зазначеному в рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц, а саме - 111126,97грн, так як договір укладений після спливу строку кредитування, тобто після звернення з позовом до Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором №0707/39 від 13.07.2007р. в розмірі 254024,92грн, з яких заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 142897,95 грн та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 111126,97грн у сумі 59093,95грн (170220,92грн - 111126,97 грн) Також, керуючий реструктуризацією боргів боржника заперечує проти стягнення пені в розмірі 406166,70грн з огляду на те, що як вбачається з наданого розрахунку до бази для нарахування пені станом на 30.06.2020р. у включено кредит (тіло кредиту) у сумі 128137,11грн та відсотки за користуванням кредитом у сумі 170220,92грн, що є помилковим. Щодо суми кредиторських вимог забезпечених заставним майном, то керуючий реструктуризацією боргів боржника зазначає, що вимоги забезпечені заставним майном відповідно до укладеного сторонами договору застави автотранспорту 0707/39/ТГ/1 від 13 липня 2007 року є лише у сумі 11 475,00 грн. відповідно до заставної вартості автомобіля ZAZ 110557, білого кольору, 2003 року випуску, а решта вимог не забезпечені заставним майном, а тому вони відносяться до конкурсних. Враховуючи вищенаведене, керуючий реструктуризацією боргів боржника вимоги АТ КБ "Приватбанк" до фізичної особи ОСОБА_1 визнає частково в сумі 237 270,08грн, з яких 126143,11грн - заборгованість за тілом кредиту - 2 черга та 111126,97грн - по відсоткам за користування кредитом згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц - 2 черга.

Колегія суддів зазначає, що з офіційного сайту Рівненського міського суду Рівненської області вбачається, що 09.03.2016р. АТ КБ "Приватбанк" звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитною угодою №0707/39 від 13.07.2007р.

Рішенням Рівненського міського суду від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за Кредитною угодою заборгованість у розмірі 254024,92грн, яка складається з 142897,95грн - заборгованості за кредитом та 111126,97грн - заборгованості за відсотками та 3810,37грн - судового збору. Рішення набрало законної сили.

Згідно ч.1 ст.1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Як встановлено ч.1 ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами

Після прийняття рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц, Рівненським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) здійснювалося погашення кредиту за рахунок виручки від продажу заставного майна, а саме, автомобіля ЗАЗ - DАЕWОО модель: Т13110, рік випуску: 2005, тип.ТЗ: легковий В седан, № кузова/шасі: НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Згідно розпорядження Державного виконавця Рівненським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Полюховича Р.М. №594736662 від 28.05.2020р. згідно виконавчого листа №2/0417/2052/2012, виданого 06.03.2012р. судом загальної юрисдикції (Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська), АТ КБ "Приватбанк" перераховано 16754,84 грн.

З розрахунку АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за договором №0707/39 від 13.07.2007р., укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30.06.2020р. вбачається, що сума кредиту (тіло кредиту) 142897,95грн 18.06.2020р. зменшена лише на 14760,84грн, а загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) станом на 30.06.2020р. становить 128137,11грн,

Однак, як зазначає керуючий реструктуризацією боргів боржника, що залишок заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тіло кредиту) перед АТ КБ "Приватбанк" станом на 30.06.2020р. становить 126143,11грн з огляду на те, що було перераховано Рівненським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рахунок АТ КБ "ПриватБанк" 16754,84грн.

Банком не заперечується факт надходження коштів в розмірі 16754,84 грн., які стягувались з ОСОБА_3 , однак частина коштів в сумі 14760,84грн була спрямована на погашення заборгованості за кредитним договором №0707/39 від 13 липня 2007 року, що підтверджується платіжним дорученням №01WR від 18 червня 2020 року та випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_7 , а інша частина коштів від вищевказаної суми 16754,84грн в розмірі 1994,00 грн. (16754,84 грн. - 14760,84 грн. = 1994,00 грн.) була спрямована Банком на погашення заборгованості по сплаті судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на підставі судового рішення, що вбачається з платіжного доручення №HS028B01WQ від 18 червня 2020 року та виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_8 .

З вищезазначеного вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц становить 128137,11 грн (142897,95 - 14760,84 грн) - тіло кредиту, 111126,97 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 1816,37 грн (3810,37 грн - 1994,00 грн) - судового збору.

Щодо нарахування відсотків АТ КБ "Приватбанк" за користування кредитом за договором №0707/39 від 13.07.2007р., укладеним з ОСОБА_1 після спливу строку кредитування, тобто після звернення з позовом до Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором №0707/39 від 13 липня 2007 року в розмірі 254024,92 грн, з яких заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 142897,95 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 111 126,97грн у сумі 59093,95грн (170220,92грн - 111126,97грн), то слід зазначити про те, що вони є неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Термін дії Кредитної угоди відповідно до п.7.1 - до повного виконання сторонами зобов`язань.

В свою чергу згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

При цьому, 09.03.2016р. АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитною угодою №0707/39 від 13.07.2007р. Рішенням Рівненського міського суду від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц стягнуто з Боржника на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за Кредитною угодою у розмірі 254024,92грн, яка складається з 142897,95грн - заборгованості за кредитом та 111126,97грн - заборгованості за відсотками. Рішення набрало чинності.

Таким чином, з боржника стягнуто достроково заборгованість за кредитом, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, у зв`язку з пред`явленням до боржника вимоги про дострокове погашення боргу по кредиту згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Кредитор не може нараховувати проценти за кредитним договором після закінчення строку кредиту, або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту у порядку, передбачених положенням ст.1050 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховної Палати Верховного суду від 08.11.2019р. у справі №127/15672/16-ц, від 23.10.2019р. у справі №723/304/16-ц, від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, від 03.07.2019р. у справі №1519/2-3165/11 та від 10.04.2019р. у справі №461/10610/13-ц.

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що враховуючи те, що рішенням Рівненського міського суду від 15.05.2017р. у справі №569/2722/16-ц стягнуто з боржника на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за Кредитною угодою заборгованість у розмірі 254024,92 грн., яка складається з 142897,95 грн. - заборгованості за кредитом та 111126,97 грн. - заборгованості за відсотками, яке набрало чинності, то відповідності до вказаних вище норм, проведення нарахування відсотків по кредитному договорі починаючи з 09.03.2016р. (дати подачі позову до суду) є неправомірним.

Крім того, як вірно відмічено місцевим господарським судом, у зв`язку з наявністю судового рішення про стягнення коштів правовідносин між сторонами врегульовуються уже не умовами Кредитного договору, а наявними судовими рішеннями, а тому інтереси Банку в разі не повернення грошового зобов`язання вчасно забезпечені не підвищеними процентами за користування кредитними коштами понад встановлений строк, а ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме Банк має право на погашення, крім суми боргу, також і на проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи із застосування ставки в три проценти річних, як це передбачено ст.625 ЦК України, а не умовами Кредитного договору на які при розрахунку посилається Банк.

Таким чином, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 59093,95грн, які нараховані після 09.03.2016р. (дати подачі позову до суду) є неправомірним.

Щодо заявленої вимоги про стягнення пені розрахованої за період з 13.07.2007р. по 30.06.2020р. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Як встановлено ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення його виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.547 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що договірні відносини між сторонами припинили існування, нарахування та стягнення пені на підставі договорів кредиту є неправомірним.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога банку в частині нарахування пені до боржника за період з 10.03.2016р. по 30.06.2020р. в розмірі 206868,44 грн. є неправомірною.

В силу приписів п.1 ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до абз.3 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором були укладені вищезазначені договори застави, а тому розмір забезпечених заставою вимог боржника за Кредитною угодою становить: 45 900,00 грн. + 151 373,75 грн.+202 333,50 грн. +58 810,80 грн. = 458418,05 грн.

Як вбачається з положень зазначених договорів застави, за цими договорами заставою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитної угоди від 13.07.2007р. №0707/39 з: повернення кредиту у сумі 350000,00 гривень, що надасться у формі кредитної угоди у термін до 12 липня 2012 року включно; сплати процентів за користування кредитом у розмірі та у дату сплати процентів, вказаних в додатках до договорів про видачу траншів (графіків погашень)., починаючи з дати підписання Кредитного договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, яка відрізняється від вказаної в цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, нарахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту; сплати процентів за користування кредитом у разі несвоєчасного погашення кредиту у розмірі 40 (СОРОК) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту, - а дату сплати процентів, вказаної в додатках до договорів про видачу траншів (графіків погашень). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, яка відрізняється від вказаної в цьому пункті, то останньою датою погашення таких процентів, нарахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту; сплати винагороди, за відкриття позичкового рахунку, в розмірі - день укладання Кредитного договору; сплат и комісії в, за оформлення кредитного договору, в розмірі 0,5 % від суми кредиту; сплати пені та штрафу у порядку та розмірі, визначених п.6.1,6.2 Кредитного договору; Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою за цим договором, складає 1050000,00 (один мільйон п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.05.2018р. у справі №902/492/17, забезпеченими зобов`язаннями в розумінні ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

Кодекс України з питань банкрутства не пов`язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов`язань боржника по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави. Якщо кредитор-заставодержатель вважає, що реалізаційна вартість предметів застави буде відмінною від визначеної договором застави вартості, то дійсна вартість заставного забезпечення визначається за наслідком продажу предмета застави, а не за наслідками проведення оцінки предмета забезпечення, після чого вимоги, які не забезпечені заставою, переходять до 2 або 3 черги вимог кредиторів, якщо боржник у справі про неплатоспроможність отримував кредит.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі №902/492/17, від 06.06.2018р. у справі 909/490/16, постанові Верховного Суду від 06.09.2018р. у справі №918/1071/15.

Отже, розмір забезпечення заставою (іпотекою) грошового зобов`язання судом має визначатися у відповідності до ст.19 Закону України "Про заставу" та враховуючи умови самого Договору застави.

З огляду на викладене судом першої інстанції вірно визнано вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до боржника ОСОБА_1 у розмірі 438562,34 грн, як вимоги забезпечені заставою майна боржника.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання АТ КБ "Приватбанк" забезпеченим кредитором з грошовими вимогами у розмірі 438562,34 грн, з яких 128137,11 грн (142897,95грн - 14760,84грн) - тіло кредиту, 111126,97 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 199298,26 грн - пеня, нарахована до 09.03.2016р. (подання позову до суду) та визнання вимоги АТ КБ "Приватбанк" в розмірі 1816,37грн (3810,37грн - 1994,00грн) - судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості) - як вимоги 2 черги та відмову у визнанні грошових вимог АТ КБ "Приватбанк" в розмірі 264146,02грн.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.11.2020р. у справі №918/424/20 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25.01.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.