СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. Справа № 922/2735/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (вх. №3216 Х) на рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2020 (рішення ухвалене суддею Жигалкіним І.П. у приміщенні господарського суду Харківської області 29.10.2020, повний текст рішення складено 02.11.2020) у справі №922/2735/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м. Київ

до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.10.2020 у справі №922/2735/20 позов задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в розмірі 100000,00 грн та 2102,00 грн. судового збору.

АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2020 у справі №922/2735/20 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відхилені посилання АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант», що до позовної заяви були додані документи, а саме: договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р., додаткова угода №1 від 22.03.2019 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р. та додаткова угода №2 від 22.03.2019 добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р., які не містять підписи сторін, а тому вони не набрали чинності. У зв`язку з чим позивачем не доведено законність виплати ним страхового відшкодування, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2020 у справі №922/2735/20; встановлено учасникам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали; попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2020 у справі №922/2735/20 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

07.12.2020 від ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №12168), у якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, а також зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним було надано до суду копії таких підписаних сторонами документів: договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р., додатку №1 до договору страхування, заяви на страхування та додатку №1 до заяви на страхування. А тому вважає, що ним доведено підстави, що підтверджують настання у відповідача зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки у межах ліміту відповідальності, передбаченої страховим полісом, а саме у розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2021 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

22.03.2019 між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та ТОВ «Пері Україна» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ137065, відповідно до п. 5 якого, предметом договору є страхування транспортних засіб, визначених у додатку №1, у тому числі транспортного засобу «Audi Q5», рік випуску 2017, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Строк дії договору з 00-00 год. 23.03.2019 по 24-00 год. 22.03.2020.

22.03.2019 між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «Пері Україна» укладено додаткову угоду №1 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р. та додаткову угоду №2 добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р.

Відповідач не заперечує, що 06.08.2019 о 12:20 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , допустив зіткнення з автомобілем «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та внаслідок цього транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справі №209/2909/19 від 11.09.2019 винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано водія транспортного засобу «ВАЗ».

Згідно полісу серії АМ4540470, діючого станом на 06.08.2019, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 (транспортний засіб «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN - код НОМЕР_4 ) застрахована в АТ «СК «Мега Гарант».

07.08.2019 ТОВ «Пері Україна» (страхувальник) звернулося до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО, який відбувся за адресою: Дніпродзержинська область, м. Дніпродзержинськ, просп. Перемоги, з транспортним засобом «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який застраховано згідно договору страхування АМ137065. Крім того, у заяві місцем, де можна провести огляд транспортного засобу, визначено СТО «Порше Захід».

07.08.2019 ТОВ «ПОРШЕ ІНТЕР АВТО УКРАЇНА» складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) щодо транспортного засобу «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2017, кузов № НОМЕР_2 із описом пошкоджень транспортного засобу.

Згідно ремонтної калькуляції №UA20190806 від 12.08.2019, на підставі огляду та ідентифікації транспортного засобу «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, кузов № НОМЕР_5 , вартість ремонту вказаного автомобіля визначена у розмірі 160423,82 грн (з ПДВ).

Страховим актом № UA026/L11/01 від 13.08.2019 визначено, що на підставі наданих документів, відповідно до умов договору страхування, зазначена подія кваліфікована як страховий випадок за ризиком КАСКО дорожньо-транспортна пригода, та прийнято рішення про виплату відшкодування збитків на підставі договору страхування. Загальний розмір страхового відшкодування по даній події становить на суму 108606,72 грн.

Згідно платіжного доручення №34361 від 22.08.2019 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «Пері Україна» в розмірі 108606,72 грн.

23.09.2019 ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» із заявою про відшкодування збитків в порядку регресу (вих. №217474/ІНС), у якій просило компенсувати в порядку регресу виплачену ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 108606,72 грн.

У результаті невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати суми страхового відшкодування в порядку регресу, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася до суду з позовом про стягнення з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» суми страхового відшкодування у розмірі 108606,72 грн.

05.10.2020 від ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надало відповідь на відзив, у якій, зокрема, зменшило розмір позовних вимог та просило стягнути з відповідача у межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну, 100000,00 грн. Вказані дії позивача не суперечать положенням ч. 2 ст. 46 ГПК України.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову, зазначив, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, позивачем доведено наявність передбачених законодавством умов для стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, а відповідачем не спростовано доводів позовної скарги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам заявника апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом;

Ст. 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного страхування.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Щодо твердження відповідача, що наявні в матеріалах справи договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р., додаткова угода №1 від 22.03.2019 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р. та додаткова угода №2 від 22.03.2019 добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р. не містять підписи страхувальника та вигодонабувача, а тому вони не набрали чинності, колегія суддів зазначає таке.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено ст. 18 Закону України «Про страхування», ч. 3 якої встановлено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), який є формою договору страхування. Аналогічні положення містяться й у ст. 981 ЦК України.

За змістом ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Апеляційним господарським судом встановлено, що в матеріалах справи наявні копії підписаних сторонами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ137065 від 23.03.2019, додатку №1 до особливих умов страхування, загальних умов страхування (у редакції від 01.08.2018), заяви на страхування АВТОКАСКО від 22.03.2019, додатку №1 до заяви на страхування. А тому твердження заявника апеляційної скарги щодо не підписання сторонами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р. є безпідставними.

Щодо відсутності в матеріалах справи копій підписаних додаткових угод №1 та №2 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ.137065 від 22.03.2019р., колегія суддів зазначає, що положення першої взагалі не стосуються транспортного засобу «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, кузов № НОМЕР_5 , з яким стався страховий випадок. А на внесених додатковою угодою №2 змінах до умов договору не ґрунтуються заявлені позовні вимоги. А тому вказані докази не стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2020 у справі №922/2735/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.01.2021.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна