УХВАЛА

м. Київ

27.01.2021Справа № 910/1068/21

Господарський суд міста Києва у складі Пукшин Л.Г., розглянувши заяву Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

про забезпечення позову Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 8)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авадор Трейд" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 28/1)

Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевельової Валентини Михайлівни (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, 4/6)

про визнання простого векселя таким, що не підлягає оплаті, а виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авадор Трейд" та Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевельової Валентини Михайлівни про визнання простого векселя серія АА№1104563 від 28.11.2019 таким, що не підлягає оплаті, а виконавчого напису №828 від 24.09.2020 таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63647922 від 17.11.2020, відкритому Старшим державним виконавцем Вовчанського районного відділу державної служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куценко Катериною Юріївною на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису №828 від 24.09.2020, виданого Приватним нотаріусом Київського МНО Шевельовою Валентиною Михайлівною про стягнення з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авадор Трейд" заборгованість у розмірі 2 502 882,70 грн та витрат за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 25 028,00 грн до винесення рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та викладені в ній доводи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття господарським судом заходів щодо забезпечення позову, визначених у заяві Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із змісту поданої позовної заяви Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", предметом позову, зокрема, є встановлення наявності або відсутності підстав для визнання спірного виконавчого напису №828 від 17.11.2020 таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, як на підставу звернення з відповідним позовом позивач посилається на те, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням приписів ст. 88 Закону України "Про нотаріат", п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, без врахування факту та перевірки факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

В той же час, з наданих заявником матеріалів вбачається, що на сьогоднішній день оскаржуваний виконавчий напис став підставою для відкриття Старшим державним виконавцем Вовчанського районного відділу державної служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куценко Катериною Юріївною виконавчого провадження №63647922 з його виконання.

Суд зазначає, що приписи ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тобто, звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням приписів закону при його вчиненні, не нівелює обов`язку державного виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", що свідчить про обґрунтованість посилань заявника на можливе його виконання (стягнення визначених коштів) за час вирішення даного спору в суді.

Відтак, обґрунтованим є посилання на те, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом може зробити неможливим виконання рішення господарського суду у справі за позовом про визнання простого векселя таким, що не підлягає оплаті, та виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у разі задоволення позовних вимог, адже у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду, оскільки запропоновані до стягнення за ним кошти вже будуть стягнуті і з метою їх повернення заявнику доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та витрачати додаткові кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Вказаними нормами закону передбачено, що власник має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, є заходи забезпечення виконання рішення суду.

Так суд зазначає, що стягнення коштів у зв`язку із вчиненням державним виконавцем виконавчих дій щодо виконавчого напису нотаріуса, правомірність якого оскаржується, по суті, зводиться до можливості позбавлення власника свого права власності на майно - грошові кошти, у випадку встановлення судом обставин щодо неправомірності вчинення відповідного виконавчого напису.

Враховуючи те, що на час розгляду справи розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, вжиття заходів забезпечення позову в даній справі відповідає ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Суд відзначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Оцінюючи ефективність обраного позивачем заходу до забезпечення позову, суд вважає за можливе зупинити стягнення за спірним виконавчим написом.

При цьому, судом враховано, що обраний захід до забезпечення позову не повинен мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У даному випадку зупинення стягнення за виконавчим написом, в якості заходу до забезпечення позову, не може перешкоджати господарській діяльності відповідача.

Разом з тим, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд вважає, що застосування вищезгаданого заходу не порушує прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового спору чи інших осіб, що не є його учасниками.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", а також враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову може породжувати подання нових позовів, зокрема стосовно відшкодування стягнутих коштів (у разі встановлення судом обставин неправомірності видачі оскаржуваного виконавчого напису), суд вважає обґрунтованими вимоги щодо зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63647922.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст. 136-140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про забезпечення позову задовольнити.

2. Забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63647922 від 17.11.2020, відкритому Старшим державним виконавцем Вовчанського районного відділу державної служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куценко Катериною Юріївною на підставі виконавчого напису №828 від 24.09.2020, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою Валентиною Михайлівною, про стягнення з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авадор Трейд" заборгованості у розмірі 2 502 882,70 грн та витрат за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 25 028,00 грн до вирішення спору по суті.

3. Стягувачем за даною ухвалою є Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 8, ідентифікаційний код 37884028).

4. Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Авадор Трейд" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 28/1, ідентифікаційний код 42746642).

5. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 27.01.2024.

6. Дана ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 27.01.2021 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Л. Г. Пукшин