ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3200/17(916/2146/20)
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Суліми Г.В.

дослідивши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Туристично-виробнича фірма „Чорне море (65012, м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Одеської області Мерзлікіна Дениса Володимировича (67660, Одеська обл., Біляївський район, с. Холодна Балка, вул. Санаторна, 2а)

2) Публічного акціонерного товариства Імексбанк (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А)

3) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17)

4) Публічного акціонерного товариства Сбербанк (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядника майна Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" арбітражного керуючого Каленіченка Сергія Григоровича

про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: Новікова Т.О.;

від відповідача: Колосюк В.А.;

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПАТ «Сбербанк» - Яковлєва К.Є.;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності

Судове засідання 15.01.2021р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду згідно ухвали Господарського суду Одеської області від 30.12.2020р.

Встановив:

Публічне акціонере товариство «Туристично-виробнича фірма «Чорне море» (далі - АТ ТВФ Чорне Море) звернулося із позовною заявою від 22.07.2020р. (вх. №2215/20 від 23.07.2020р.) (т. 1 а.с. 1-14) із врахуванням заяви про зміну предмета позову від 17.09.2020р. (вх. №24732/20 від 18.09.2020р.) (т. 1 а.с. 147-153) та із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог у зв`язку із виправленням технічної помилки (вх. №1529/21 від 19.01.2021р.) (т. 2 а.с. 167) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Геліос» (далі ТОВ «ФК «Геліос») про:

-скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368541 від 25.05.2020р., прийнятого державним реєстратором Мерзлікіним Д.В., Холоднобалківська сільська рада Біляївського району Одеської області щодо реєстрації права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна: торговельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., що в цілому складається з чотирьох поверхів та технічного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- припинення права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна: торговельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., що в цілому складається з чотирьох поверхів та технічного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

-скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368106 від 25.05.2020р., прийняте державним реєстратором Мерзлікіним Д.В., Холоднобалківська сільська рада Біляївського району Одеської області щодо реєстрації права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- припинення права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна: приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Доводи позивача

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що у провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/3200/17 про банкрутство АТ ТВФ Чорне Море. У зазначеній справі ухвалою від 11.03.2019р. вимоги ПАТ «Імексбанк», які виникли на підставі кредитного договору №11/14 від 20.03.2014р. та іпотечного договору від 31.03.2014р., визнано як вимоги забезпечені заставою майна боржника із внесенням до реєстру вимог кредиторів.

Позивач вказує, що у його власності на момент порушення провадження у справі про банкрутство перебувало нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59, приміщення 301 та торгівельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59-А, та яке було обтяжено іпотекою ПАТ «Імексбанк» на підставі іпотечного договору від 31.03.2014р. Позивачу стало відомо, шо 25.05.2020р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені записи щодо реєстрації права власності за ТОВ ФК Геліос на зазначені об`єкти нерухомості. Позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомого майна за відповідачем суперечить чинному законодавству, зокрема положенням Кодексу України з процедур банкрутства. Позивач зазначає, що звернення стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства і Законом України "Про іпотеку" окремо від провадження у справі про банкрутство не може здійснюватися, оскільки встановлення у Кодексі особливого порядку задоволення майнових вимог до боржника не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку (мораторій на задоволення вимог кредиторів передбачає припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання зобов`язань окремих кредиторів); задоволення вимог кредиторів, забезпечених заставою (іпотекою), має здійснюватися за правилами, встановленими саме Кодексом України з процедур банкрутства.

Позивачем зазначено, що ТОВ ФК Геліос в порушення положень чинного Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема ст. 41, поза межами процедур з банкрутства, порушено право власності позивача шляхом звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна АТ ТВФ Чорне Море, а державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Одеської області Мерзлікіним Д.В. здійснено державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос.

Позивач відмічає, що положення ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства кореспондуються з положеннями ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв на момент порушення провадження у справі про банкрутство.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 63 Кодексу України з процедур банкрутства, позивач вказує, що на сьогодні відсутня визначена та затверджена у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку вартість предметів іпотеки.

Ліквідатором АТ ТВФ Чорне Море арбітражним керуючим Даніловим А.І. надано правову позицію від 19.10.2020р. (вх. №27698/20 від 19.10.2020р.) (т. 2 а.с. 75-78), в якій викладено аналогічні позовні вимоги з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві, з ідентичним позовній заяві змістом.

Ліквідатором АТ ТВФ Чорне Море арбітражним керуючим Даніловим А.І. надано пояснення від 19.10.2020р. (вх.№27696/20 від 19.10.2020р.) (т. 2 а.с. 74), в яких вказано, що йому не відомі випадки того, що на момент підписання позову, подання його до суду (теж саме стосується заяви про зміну предмета позову), довіреність адвоката Новікової Т.О. від 18.01.2019р., виданої від імені АТ ТВФ Чорне Море колишнім керівником Шиманом М.Ю., була відкликана наступним керівником боржника арбітражним керуючим Каленіченком С.Г., із повідомленням Новіковою Т.О. про скасування довіреності та Господарського суду Одеської області в порядку ч.2 ст. 249 ЦК України. Ліквідатор вважає адвоката Новікову Т.О. правомочною на підписання та подання до суду позову та інших документів у даній справі.

Доводи відповідача

ТОВ «ФК «Геліос» надано відзив від 07.08.2020р. за вх. №21035/20 від 10.09.2020р. (т. 1 а.с. 78-80), в якому викладено прохання відмовити АТ ТВФ Чорне Море у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2019р. у справі №916/3200/17 визнано частково грошові вимоги ПАТ «Імексбанк» до АТ ТВФ Чорне Море в сумі 290 056 770, 19 грн. як вимоги забезпечені заставою майна боржника із внесенням до реєстру вимог кредиторів окремо; визнано грошові вимоги ПАТ «Імексбанк» до АТ ТВФ Чорне Море в сумі 196 364, 20 грн. такими, що не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідач вказує, що зазначені вимоги у відповідності до ухвали від 11.03.2019р., які виникли на підставі кредитного договору №11/14 від 20.03.2014р. та забезпечені заставою майна АТ ТВФ Чорне Море за іпотечним договором від 31.03.2014р. визнані судом правомірними та обґрунтованими.

Відповідач зазначає, що за результатами проведення торгів 11.10.2019р. між ПАТ Імексбанк та ТОВ ФК Геліос був укладений договір №108 про відступлення права вимоги від 11.10.2019р., відповідно до додатку №1 якого, зокрема банком було відступлено йому право вимоги за кредитним договором №11/14 від 20.03.2014р. з урахуванням всіх змін та доповнень, укладеного ПАТ Імексбанк з ТОВ Мідель. 05.11.2019р. між ПАТ Імексбанк та ТОВ ФК Геліос було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, відповідно до додатку №1 якого, зокрема банком було відступлено йому право вимоги за іпотечним договором з майновим поручителем АТ ТВФ Чорне Море від 31.03.2014р. з урахуванням всіх змін та доповнень.

Відповідач вказує, що договори про відступлення права вимоги, за якими ним було набуто право вимоги до АТ ТВФ Чорне Море ніким не оскаржувалися, не визнані недійсними, відповідно діє презумпція правомірності правочину та саме ТОВ ФК «Геліос» є кредитором щодо боржника.

Щодо дії мораторію відповідач, посилаючись на положення ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, вказує, що така дія закінчилась 08.04.2020р., навіть якщо строк дії мораторію у 170 днів розраховувати від дати введення зазначеного Кодексу.

Щодо задоволення забезпечених вимог, відповідач, посилаючись на положення Закону України «Про іпотеку», зокрема, п. 7 ч. 4 ст. 24, ст. 37, вказує, що набувши право власності на іпотечне майно, яке належало позивачу, задовольнив свої грошові вимоги за рахунок такого майна у загальному розмірі 54 041 640 грн.

Відповідачем зазначено, що нормами Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що грошові вимоги, отримані від реалізації майна боржника, що забезпечує вимоги забезпеченого кредитора, направляються на задоволення вимог останнього, а тому задоволення у позасудовому порядку забезпеченим кредитором власних вимог в жодному разі не порушує права та інтереси як боржника, так і інших кредиторів.

Доводи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

АТ «Сбербанк» надано пояснення на позов від 09.10.2020р. (вх. №27690/20 від 16.10.2020р.) (т. 2 а.с. 68-73). Щодо права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на положення ст.ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», АТ «Сбербанк» зазначено, що відповідач скористався своїми правами, які випливали із укладених ним з первісним кредитором угод та позивач в заявах не заперечував, що договір іпотеки передбачав застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Щодо терміну дії мораторію АТ «Сбербанк» вказує, що станом на дату прийняття нерухомості у власність відповідача та на дату звернення позивача з позовними вимогами, боржник перебуває в стадії розпорядження майном, та сплинув визначений Кодексом України з процедур банкрутства України термін дії мораторію згідно п. 8 ст. 41 зазначеного Кодексу.

Щодо змісту заявлених вимог АТ «Сбербанк», посилаючись на ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.02.2019р. у справі №916/3200/17, якою припинено повноваження керівника АТ ТВФ Чорне Море та тимчасово покладено такі обов`язки на розпорядника майна арбітражного керуючого Каленіченка С.Г., зазначає, що представником позивача надано довіреність від 18.01.2019р., видану за підписом генерального директора Шимана М.Ю., тоді як на дату подання позовної заяви управління товариством мало здійснюватися арбітражним керуючим, до повноважень якого зокрема, відноситься видача довіреностей. Позивач не висуває будь-яких інших заперечень щодо дій відповідача, зокрема, щодо послідовності заходів відповідача в процесі звернення стягнення на предмет іпотеки, не оскаржує вартість, за якою відповідач набув нерухомість у свою власність, не висуває заперечень щодо розміру грошової суми, на яку зменшились його зобов`язання перед ПАТ «Імексбанк», не заперечує факт набуття відповідачем прав та обов`язків нового кредитора за відповідними договорами кредитування та забезпечення.

Також, АТ «Сбербанк» вказано, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2020р. у справі №916/3200/17 замінено Публічне акціонерне товариство „Імексбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк на його правонаступника ТОВ ФК Геліос та 25.09.2020р. прийнято постанову про визнання АТ ТВФ Чорне Море банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Треті особи: Державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Одеської області Мерзлікін Д.В., ПАТ «Імексбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в жодне судове засідання не з`явилися, незважаючи на належне повідомлення про дату, час і місце їх проведення, не повідомили про наявність поважних причин неявки; будь-яких пояснень у відповідності до ч. 3 ст. 80 ГПК України не надали.

Ухвали суду, які направлялися на адресу державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Одеської області Мерзлікіна Д.В. були отримані останнім, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 1 а.с. 100, т. 2 а.с. 49, 109, 155).

Ухвали суду, які направлялися на адресу ПАТ «Імексбанк» були повернуті підприємством зв`язку із зазначенням причин такого повернення „інші причини, «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчать рекомендовані повідомлення (т. 1 а.с. 96-97, т. 2 а.с. 46-47, 102-103).

Ухвали суду, які направлялися на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були отримані останнім, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 1 а.с. 74, 131, т. 2 а.с. 51, 111, 145).

Рух справи

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.07.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2146/20; ухвалено розглядати справу №916/2146/20 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження в межах справи про банкрутство №916/3200/17 (т. 1 а.с. 61-63).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.09.2020р. залучено розпорядника майна Публічного акціонерного товариства „Туристично-виробнича фірма „Чорне море арбітражного керуючого Каленіченка С.Г. до участі у справі №916/3200/17 (916/2146/20) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача; залучено Публічне акціонерне товариство Сбербанк до участі у справі №916/3200/17 (916/2146/20) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; продовжено строк проведення підготовчого провадження до 22.10.2020р. (т. 2 а.с. 30-34).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3200/17 (916/2146/20); призначено справу № 916/3200/17 (916/2146/20) до судового розгляду по суті. (т. 2 а.с. 93-95).

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Ч. 2 ст. 195 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, строк розгляду справи по суті відповідно до приписів ГПК України сплив 17.11.2020р.

Ч. 4 ст. 11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи наявність поважних причин, а саме тимчасову непрацездатність судді Грабован Л.І., суд вважає за необхідне розглянути вказану справу поза межами встановленого ч. 2 ст. 195 ГПК України строку, у розумний строк згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини, встановлені судом

Згідно свідоцтва про право власності №19675744 від 28.03.2014р. (т. 1 а.с. 23) АТ ТВФ Чорне Море належало нерухоме майно, а саме: торговельно-допоміжна прибудова, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, загальною площею 3184, 9 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №19676250 від 28.03.2014р. (т. 1 а.с. 22) АТ ТВФ Чорне Море було власником об`єкта нерухомого майна а саме: торговельно-допоміжної прибудови, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, загальною площею 3184, 9 кв.м.

Згідно свідоцтва про право власності №19673009 (т. 1 а.с. 25) АТ ТВФ Чорне Море належало нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення третього поверху, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, загальною площею 579, 9 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №19673368 від 28.03.2014р. (т. 1 а.с. 24) АТ ТВФ Чорне Море було власником об`єкта нерухомого майна а саме: нежитлових приміщень третього поверху, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, загальною площею 579, 9 кв.м.

Ухвалою підготовчого засідання суду від 07.02.2018р. відкрито провадження у справі №916/3200/17 за заявою кредитора ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ про визнання банкрутом АТ ТВФ Чорне Море визнано грошові вимоги ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ до АТ ТВФ Чорне Море в сумі 1 624 000 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника АТ ТВФ Чорне Море; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Каленіченка С.Г.

Згідно п. 3 вказаної ухвали суду протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється у тому числі стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2019р. визнано частково грошові вимоги Публічного акціонерного товариства „Імексбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк до АТ ТВФ Чорне Море в сумі 290 056 770, 19 грн. як вимоги забезпечені заставою майна боржника із внесенням до реєстру вимог кредиторів окремо; відхилено грошові вимоги Публічного акціонерного товариства „Імексбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк до АТ ТВФ Чорне Море в сумі 2 145 542 032, 68 грн.; визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства „Імексбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк до АТ ТВФ Чорне Море в сумі 196 364, 20 грн. такими, що не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Згідно зазначеної ухвали суду вимоги ПАТ Імексбанк на суму 290 056 770,19 грн. виникли на підставі кредитного договору №11/14 від 20.03.2014р., укладеного ПАТ Імексбанк з ТОВ Мідель, як такі, що забезпечені заставою (іпотекою) майна АТ ТВФ Чорне море за іпотечним договором від 31.03.2014р.; предметом іпотеки є нерухоме майно: - нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301 та належить АТ „ТВФ „Чорне Море на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно; торговельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А та належать АТ „ТВФ „Чорне Море на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

11.10.2019р. між ПАТ Імексбанк та ТОВ ФК Геліос був укладений договір №108 про відступлення права вимоги (т. 1 а.с. 102-103), п. 1 якого передбачено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, ПАТ Імексбанк відступає ТОВ ФК Геліос належні ПАТ Імексбанк, а ТОВ ФК Геліос набуває права вимоги ПАТ Імексбанк до позичальників та/або поручителів та/або заставодавців фізичних осіб та/або юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін та доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. ТОВ ФК Геліос сплачує ПАТ Імексбанк за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному цим договором.

У витягу з додатку №1 до договору №108 про відступлення права вимоги від 11.10.2019р. реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, у графі назва боржника (позичальника) вказано ТОВ Мідель та у графі номер та назва договору, права вимоги за якими відступаються - право вимоги за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №11/14 від 20.03.2014р. з урахуванням всіх змін та доповнень (т. 1 а.с. 104).

05.11.2019р. між ПАТ Імексбанк та ТОВ ФК Геліос був укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами (т. 1 а.с. 105-107), п. 1 якого передбачено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, ПАТ Імексбанк відступає ТОВ ФК Геліос належні ПАТ Імексбанк, а ТОВ ФК Геліос набуває права вимоги ПАТ Імексбанк до іпотекодавців юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників іпотекодавців, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки іпотекодавців, за іпотечними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. ТОВ ФК Геліос сплачує ПАТ Імексбанк за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

У додатку №1 до договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 05.11.2019р. реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, у графі назва боржника (позичальника) вказано ТОВ Мідель та у графі номер та назва договору, права вимоги за якими відступаються - право вимоги за іпотечним договором з майновим поручителем Публічним акціонерним товариством „Туристично-Виробнича фірма „Чорне Море від 31.03.2014р. (т. 1 а.с. 107 на зворотньому боці).

Державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна за № 01 торговельно-допоміжної прибудови загальною площею 3184, 9 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікіним Д.В. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368541 від 25.05.2020р., про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у довідці №215408179 від 08.07.2020р. (т. 1 а.с. 16-18). Підставою державної реєстрації у Довідці визначено: іпотечний договір з майновим поручителем, виданий 31.03.2014р.; договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, виданий 05.11.2019р.

Державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна за № 01 нежитлових приміщень третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікіним Д.В. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368106 від 25.05.2020р., про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у довідці №215411096 від 08.07.2020р. (т. 1 а.с. 19-21). Підставою державної реєстрації у Довідці визначено: іпотечний договір з майновим поручителем, виданий 31.03.2014р.; договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, виданий 05.11.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2020р. у справі №916/3200/17 заяву ТОВ ФК Геліос задоволено; замінено Публічне акціонерне товариство „Імексбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк на його правонаступника ТОВ ФК Геліос.

Постановою від 25.09.2020р. визнано банкрутом АТ ТВФ Чорне Море; відкрито відносно АТ ТВФ Чорне Море ліквідаційну процедуру строком; ліквідатором АТ ТВФ Чорне Море призначено арбітражного керуючого Данілова А.І.

Причиною виникнення спору та відповідно предметом позову стала вимога позивача про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень, припинення права власності. Підставою вказаного позову є те, що ТОВ ФК Геліос, на думку позивача, в порушення положень чинного Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема ст. 41, поза межами процедур з банкрутства, порушено право власності позивача шляхом звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна АТ ТВФ Чорне Море, а державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Одеської області Мерзлікіним Д.В. здійснено державну реєстрацію права власності ТОВ ФК Геліос.

Норми права, що застосовуються судом

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. введено у дію Кодекс України з процедур банкрутства, згідно ч.2 Прикінцевих і Перехідних Положень якого, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом втратив чинність з цього моменту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Вказана норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, яким визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи те, що провадження у справі №916/3200/17 про визнання банкрутом АТ ТВФ Чорне Море порушено за нормами Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд застосовує положення вказаного Закону, оскільки відповідні наслідки виникли з врахуванням саме його положень.

Ч. 1 ст. 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Ч. 7 ст. 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 15 ст. 16 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство: пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства з 21.10.2019р., суд також застосовує норми Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно ч. 2 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Згідно ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник. Дія мораторію не поширюється на процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Кодексом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 8 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство. Щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.

Ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з моменту відкриття провадження у справі: пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Кодексу України з процедур банкрутства після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні. Початковою вартістю продажу майна банкрута є його вартість, визначена ліквідатором.

Ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.п.1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в державній реєстрації прав:1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

П. 12 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 (далі-Порядок), передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до п. 57 Порядку для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Згідно п. 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Висновки суду

Стосовно повноважень Новікової Т.О., якою підписано позовну заяву як представником АТ ТВФ Чорне Море суд зазначає, що, по-перше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.09.2020р. на підставі заяви арбітражного керуючого Каленіченка С.Г., який виконував повноваження розпорядника майна та керівника АТ ТВФ Чорне Море було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача; заперечень щодо поданої позовної заяви та щодо повноважень представника, яким підписано таку заяву не надано.

По друге, у поясненнях ліквідатора АТ ТВФ Чорне Море арбітражного керуючого Данілова А.І. вказано, що йому не відомі випадки того, що на момент підписання позову, подання його до суду, довіреність адвоката Новікової Т.О. від 18.01.2019р., виданої від імені АТ ТВФ Чорне Море колишнім керівником Шиманом М.Ю., була відкликана наступним керівником боржника арбітражним керуючим Каленіченком С.Г., із повідомленням Новіковою Т.О. про скасування довіреності та Господарського суду Одеської області в порядку ч.2 ст. 249 ЦК України; ліквідатор вважає адвоката Новікову Т.О. правомочною на підписання та подання до суду позову та інших документів у даній справі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

За таких обставин, суд визнає підтвердженими належним чином повноваження особи, якою підписано позовну заяву.

Щодо поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог у зв`язку із виправленням технічної помилки, суд зазначає, що така заява не змінює предмет та підставу поданого позову, а лише виправляє допущену технічну помилку, у зв`язку з чим прийнята судом задля уникнення зайвої формалізації судового процесу.

З моменту порушення провадження у справі банкрут-боржник перебуває у особливому правовому режимі, що змінює існуючий щодо нього комплекс юридичних відносин: з відкриттям провадження у справі про банкрутство судом одночасно вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів щодо боржника, метою якого є забезпечення збереження майнових активів боржника задля подальшого задоволення вимог кредиторів на засадах конкурсу, який би мав забезпечити максимально можливу ціну продажу майна банкрута відповідно до законних процедур. Мораторій на задоволення вимог кредиторів не передбачає індивідуального задоволення вимог окремих кредиторів, проте передбачені законодавством процедури забезпечують пропорційність задоволення вимог кредиторів однієї черги в ході здійснення провадження у процедурі банкрутства.

Завданням мораторію на задоволення вимог кредиторів є забезпечення збереження майнових активів боржника з метою подальшого задоволення вимог кредиторів на засадах конкурсу, який би забезпечував максимально можливу ціну предмета продажу на ринку.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства про банкрутство, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство. Тобто, реалізація майнових активів боржника, які є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство в порядку передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства та виключає можливість реалізації поза цим провадженням, як і виконання (погашення) забезпечених вимог.

Аналіз норм Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що після відкриття провадження у справі про банкрутство всі питання, пов`язані із задоволенням вимог забезпечених кредиторів вирішуються виключно господарським судом в межах справи про банкрутство.

При цьому, сплив строку дії мораторію щодо задоволення вимог забезпечених кредиторів не змінює порядку звернення стягнення на таке майно, що прямо випливає зі змісту ч. 3 абз. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, якою передбачено, що звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника та ч.6 цієї статті, за якою. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом задоволення, здійснюється в межах провадження у справі про банкрутство.

В період дії мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2018р., між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ ФК Геліос були укладені договори про відступлення права вимоги між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ ФК Геліос за кредитним договором (11.10.2019р.) та іпотечним договором (05.11.2019р.); відповідач задовольнив забезпеченою іпотекою вимогою шляхом набуття права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, та 25.05.2020р. здійснено державним реєстратором реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна за № 01 торговельно-допоміжної прибудови загальною площею 3184, 9 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368541 від 25.05.2020р. та реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна за № 01 нежитлових приміщень третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368106 від 25.05.2020р.

Таким чином, відповідачем були задоволені вимоги за рахунок майна позивача, яке було предметом іпотеки, поза межами провадження у справі №916/3200/17 про банкрутство АТ ТВФ Чорне Море, тоді як реалізація майнових активів боржника, які є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство, в порядку передбаченому законодавством про банкрутство.

Наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у ст.ст. 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Суд встановив, що державним реєстратором допущено неналежне виконання обов`язків під час розгляду заяви про державну реєстрацію права власності та прийняття рішення про таку реєстрацію за ТОВ ФК Геліос не перевірено документів на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав; в порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015р. №1127.

З цих причин рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368541 від 25.05.2020р., прийняте державним реєстратором Мерзлікіним Д.В., Холоднобалківська сільська рада Біляївського району Одеської області щодо реєстрації права власності ТОВ ФК Геліос на об`єкт нерухомого майна: торговельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., що в цілому складається з чотирьох поверхів та технічного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, підлягає скасуванню відповідно до положень ч. 3 ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Із аналогічних вищезазначених підстав, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368106 від 25.05.2020р., прийняте державним реєстратором Мерзлікіним Д.В., Холоднобалківська сільська рада Біляївського району Одеської області щодо реєстрації права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 підлягає скасуванню відповідно до положень ч. 3 ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень

Враховуючи викладене, право власності ТОВ Фінансова компанія Геліос на об`єкт нерухомого майна: торговельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., та на об`єкт нерухомого майна: приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м. підлягає припиненню.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Задовольнити повністю позов Публічного акціонерного товариства „Туристично-виробнича фірма „Чорне море до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень, припинення права власності.

2.Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368541 від 25.05.2020р., прийняте державним реєстратором Мерзлікіним Д.В., Холоднобалківська сільська рада Біляївського району Одеської області щодо реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос на об`єкт нерухомого майна: торговельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., що в цілому складається з чотирьох поверхів та технічного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

3.Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос на об`єкт нерухомого майна: торговельно-допоміжна прибудова загальною площею 3184, 9 кв.м., що в цілому складається з чотирьох поверхів та технічного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

4.Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52368106 від 25.05.2020р., прийняте державним реєстратором Мерзлікіним Д.В., Холоднобалківська сільська рада Біляївського району Одеської області щодо реєстрації права власності ТОВ «ФК «Геліос» на об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

5.Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос на об`єкт нерухомого майна: приміщення третього поверху загальною площею 579, 9 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59, приміщення 301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9; ) на користь Публічного акціонерного товариства „Туристично-виробнича фірма „Чорне море (65012, м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59; ) 8408 (вісім тисяч чотириста вісім) грн. судового збору.

7.Заходи забезпечення позову, вжиті у відповідності до ухвали Господарського суду Одеської області від 24.07.2020р., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25 січня 2021 р.

Копію рішення надіслати: ПАТ „Туристично-виробнича фірма „Чорне море (65012, м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59), ТОВ Фінансова компанія Геліос (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9), державному реєстратору Холоднобалківської сільської ради Одеської області Мерзлікіну Д.В. (67660, Одеська обл., Біляївський район, с. Холодна Балка, вул. Санаторна, 2а), ПАТ Імексбанк (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17), арбітражному керуючому Каленіченку С.Г. (02002, м. Київ, вул. Р. Окіпної, 4-Б, оф. 32-А), АТ Сбербанк (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46).

Суддя Л.І. Грабован