ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/8122/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Криворізької міської ради

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2020 (колегія суддів: Чередко А. Є. - головуючий, Мороз В. Ф., Кузнецов В. О.) у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича

до Криворізької міської ради

про визнання неправомірним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У серпні 2017 року Фізична особа-підприємець Штефан Владислав Олександрович (далі - ФОП Штефан В. О.) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Криворізької міської ради, з урахуванням уточнень позовної заяви від 19.06.2018, про визнання поважними причин пропуску позовної давності для захисту порушеного права та інтересу позивача; визнання неправомірним та скасування у повному обсязі рішення Криворізької міської ради від 24.04.2013 № 1926 "Про відмову у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 № 40"; визнання укладеної додаткової угоди від 31.01.2013 про продовження терміну дії Договору оренди земельної ділянки площею 0,3962 га під розміщення тюнінг-центру та автостоянки, яка розташована на вул. Елетрозаводській біля будинку № 28 у Жовтневому районі міста Кривого Рогу, підписаного 29.12.2007 і зареєстрованого у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 40.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано, зокрема, тим, що оскаржуване позивачем рішення Криворізької міської ради від 24.04.2013 № 1926 "Про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 № 0" порушує права та охоронювані законом інтереси ФОП Штефана В. О.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 (суддя Рудовська І. А.), яка залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 (колегія суддів : Дармін М. О. - головуючий, судді Антонік С. Г., Чимбар Л. О.) зупинено провадження у справі № 904/8122/17 до вирішення адміністративної справи № 212/2276/16-а, яка передана на розгляд до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

2.2. Зупиняючи провадження у цій справі, місцевий господарський суд зазначив, що матеріли справи № 904/8122/17 свідчать про те, що відповідач відмовив позивачу у пролонгації Договору оренди земельної ділянки через неповну та не своєчасну сплату орендної плати у розмірі, що визначена рішенням Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу". Поряд з цим Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 21.04.2016 відкрито провадження у справі № 212/2276/16-а за адміністративним позовом ФОП Штефана В. О. до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884. Місцевим господарським судом зазначено, що господарська справа № 904/8122/17 є пов`язаною із зазначеною адміністративною справою № 212/2276/16-а, а результати розгляду адміністративної справи мають суттєве значення при вирішенні цього господарського спору. Тому, за висновком господарського суду першої інстанції, розгляд справи № 904/8122/17 є неможливим до вирішення по суті адміністративної справи № 212/2276/16-а, а провадження у цій справі підлягає зупиненню на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд зазначив, що можливе прийняття іншим судом рішення про скасування рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884, на підставі якого визначалася заборгованість з орендної плати, вплине на наявність чи відсутність підстав для нарахування заборгованості з орендної плати як підстави для відмови в пролонгації Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 № 40. Ураховуючи наведене, апеляційний господарський суд визнав правильним висновок суду першої інстанції про пов`язаність цієї господарської справи та адміністративної справи № 212/2276/16-а.

2.3. Постановою Верховного Суду від 05.04.2018 скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 у справі № 904/8122/17, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи зазначені судові рішення та направляючи цю справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, Верховний Суд виходив із того, що місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі не обґрунтував, яким чином з`ясування обставин у ході розгляду справи № 212/2276/16-а унеможливить розгляд заявлених позовних вимог у цій справі та яким чином встановлені в адміністративній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у справі № 904/8122/17, виходячи з предмета та підстав позову. Крім того, за Висновком Верховного Суду, місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали не зазначив, у чому саме полягає неможливість розгляду цієї справи, а лише зазначив, що справа з розгляду цього господарського спору та зазначена адміністративна справа пов`язані між собою, а результати останньої справи мають суттєве значення для вирішення господарського спору.

Водночас апеляційний господарський суд, замість відповідного реагування на зазначене процесуальне порушення суду першої інстанції, навів свою мотивацію зупинення розгляду, зазначивши, що можливе прийняття іншим судом рішення про скасування рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884, на підставі якого визначалася заборгованість з орендної плати, вплине на наявність чи відсутність підстав для нарахування заборгованості з орендної плати як підстави для відмови в пролонгації Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 № 40.

При цьому Верховний Суд зазначив, що при розгляді питання щодо доцільності та необхідності зупинення розгляду справи № 904/8122/17 поза увагою судів залишились доводи Криворізької міської ради про порушення ФОП Штефаном В. О. не лише взятих на себе зобов`язань щодо сплати орендної плати, а й порушення меж земельної ділянки, що також було однією з підстав у відмові в поновленні Договору оренди.

2.4. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 (суддя Бєлік В. Г.) у справі № 904/8122/17 відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ФОП Штефана В. О. до Криворізької міської ради.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ФОП Штефана В. О. до Криворізької міської ради, господарський суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що оскаржуване позивачем рішення Криворізької міської ради від 24.04.2013 № 1926 "Про відмову у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 № 0" не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

2.5. На стадії апеляційного провадження з перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 у справі № 904/8122/17 за апеляційною скаргою ФОП Штефана В. О., ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2020 зупинено апеляційне провадження у справі № 904/8122/17 до вирішення пов`язаної адміністративної справи № 212/2276/16-а, яка перебуває на розгляді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу.

Зупиняючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Штефана В. О. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 у справі № 904/8122/17, апеляційний господарський суд виходив із того, що предметом позову у цій справі є визнання неправомірним та скасування рішення Криворізької міської ради від 24.04.2013 № 1926, яким було відмовлено в поновленні Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 № 40, в тому числі з підстав невиконання позивачем податкових зобов`язань щодо орендної плати за займану земельну ділянку, що, як вбачається з матеріалів справи, відбулося внаслідок прийняття Криворізькою міською радою рішення № 3884 від 14.05.2020 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" (позивач сплачував орендну плату не у відповідності до цього рішення), яке було визнано нечинним постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 2а-423/10/0408 від 01.11.2011, але потім ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у зазначеній справі було роз`яснено, що дія рішення Криворізької міської ради № 3884 від 14.05.2010 може бути припинена тільки на бюджетний період 2014 року.

За висновком апеляційного господарського суду, вирішення спору про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради № 3884 від 14.05.2010 з моменту його прийняття та про здійснення перерахунку заборгованості з орендної плати за Договорами оренди, який розглядається в межах адміністративної справи № 212/2276/16-а Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу, що, зокрема, слідує з постанови Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 212/2276/16-а, має істотне значення для розгляду цієї справи та унеможливлює розгляд справи № 904/8122/17.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про те, що в разі задоволення позовних вимог ФОП Штефана В. О. у справі № 212/2276/16-а буде здійснений перерахунок заборгованості з орендної плати, що вплине на вирішення спору у цій справі в частині визнання недійсним рішення Криворізької міської ради від 24.04.2013 № 1926, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити відповідні обставини під час апеляційного перегляду цієї справи, оскільки спір, що розглядається у справі № 212/2276/16-а, не належить до юрисдикції господарських судів. Тому, за висновком суду, без вирішення питання про відповідність вимогам чинного законодавства рішення Криворізької міської ради від 24.04.2013 № 1926, у т. ч. в частині відмови у поновленні спірного Договору оренди з підстав порушення його умов щодо сплати орендної плати, незважаючи на інші підстави відмови, повний та всебічний розгляд цієї справи є неможливим і в цілому.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 904/8122/17, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернулася Криворізька міська рада із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу № 904/8122/17 передати для продовження розгляду.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, Криворізька міська рада зазначає, що оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Скаржник зазначає, що з урахуванням положень пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Однак, всупереч наведеним вимогам, Центральний апеляційний господарський суд в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, на підставі яких зроблено висновок про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення адміністративної справи № 212/2276/16-а, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини, що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та не зазначив, які саме обставини унеможливлюють самостійне дослідження апеляційним господарським судом наданих сторонами доказів під час апеляційного перегляду справи № 904/8122/17. На думку скаржника, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 212/2276/16-а суд апеляційної інстанції має достатньо правових підстав для перегляду справи № 904/8122/17 за наявними у ній доказами та перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги ФОП Штефана В. О. та заперечень Криворізької міської ради, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ФОП Штефан В. О. просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду без змін. Крім того, ФОП Штефан В. О. у відзиві на касаційну скаргу просить розгляд касаційної скарги проводити із викликом та за участі учасників справи, а справу № 904/8122/17 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду. ФОП Штефан В. О. зазначає, що результат вирішення питань в адміністративній справі № 212/2276/16-а безпосередньо впливає на подання і оцінку доказів у цій справі, в тому числі щодо фактів, які мають преюдиційне значення, та на результат розгляду справи № 904/8122/17. Крім того, вирішення питань, які є предметом розгляду у справі № 212/2276/16-а відноситься до компетенції адміністративного судочинства, тому, на думку ФОП Штефана В. О., існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. Водночас, ФОП Штефан В. О. зазначає, що розгляд цієї справи хоч вже і був зупинений до закінчення вирішення адміністративної справи № 212/2276/16-а, а постановою Верховного Суду від 05.04.2018 судові рішення першої та апеляційної інстанцій про зупинення провадження у справі були скасовані, проте станом на 05.04.2018 не існувало постанови Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 212/2276/16-а, яка має істотне значення для розгляду цієї справи. При цьому у рамках адміністративної справи № 212/2276/16-а на розгляді суду ще не було додаткових вимог позивача про відновлення його порушених прав, які були порушені оскаржуваним рішенням Криворізької міської ради № 3884 від 14.05.2010 (щодо зобов`язання Криворізької міської ради як суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок заборгованості з орендної плати за спірним договором оренди та щодо зобов`язання Криворізької міської ради як суб`єкта владних повноважень здійснити повторний розгляд заяви про поновлення (продовження) раніше укладеного спірного договору оренди земельної ділянки).

4. Розгляд касаційної скарги, встановлені судами обставини та позиція Верховного Суду

Щодо клопотання ФОП Штефана В. О. про розгляд касаційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

4.1. ФОП Штефан В. О. у прохальній частині касаційної скарги просить розглянути касаційну скаргу на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 904/8122/17 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Клопотання обґрунтовано тим, що участь учасників справи у судовому засіданні і надання особистих пояснень при розгляді касаційної скарги сприятиме належній перевірці правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та сприятиме належному встановленню всіх обставин, які можливо не були викладені учасниками справи чи не були дослідженні при зупиненні апеляційного провадження.

Верховний Суд, розглянувши клопотання ФОП Штефана В. О. про розгляд касаційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, враховуючи таке.

Відповідно до частини 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України установлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 6 статті 301 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням конкретних обставин справи суд касаційної інстанції може розглянути касаційні скарги, зазначені у частині 4 і 5 цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Отже, положеннями Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд цієї касаційної скарги в порядку письмового провадження, а призначення справи до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не залежить від наявності / відсутності клопотання про такий розгляд, а залежить від конкретних обставин справи. Аналогічною позицією керується Велика Палата Верховного Суду під час розгляду клопотань про призначення у судове засідання касаційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 18/1544-10). Подібна позиція також викладена в ухвалі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/128/18 за результатами розгляду аналогічного клопотання про призначення у судове засідання касаційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи.

Враховуючи відсутність обставин справи, при наявності яких суд може розглянути касаційну скаргу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду касаційної скарги ФОП Штефана В. О. на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 904/8122/17 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. З огляду на викладене у задоволенні клопотання ФОП Штефана В. О. слід відмовити.

Щодо клопотання ФОП Штефана В. О. про передачу справи № 904/8122/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

4.2. ФОП Штефан В. О. у прохальній частині касаційної скарги просить передати цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Обґрунтовуючи клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, на підставі частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, ФОП Штефан В. О., зокрема, зазначає про необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Зокрема, на думку скаржника, формування єдиної правозастосовчої практики стосується як господарського, цивільного, так і адміністративного судочинства, оскільки технічна документація з нормативної грошової оцінки земель є основою для визначення плати за землю, а підвідомчість судам справ про стягнення заборгованості з орендної плати, яка нарахована на підставі та з урахуванням рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, визначається залежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у таких справах. Крім того ФОП Штефан В. О. зазначає, що передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду зумовлена тим, що наразі існує різна правозастосовча практика щодо застосування до землекористувачів визнаного нечинним у судовому порядку рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу".

Згідно з частиною 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 30.10.2018 у справі № 757/172/16-ц зазначила, що виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

Перевіривши доводи ФОП Штефана В. О. про необхідність передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих доводів, які дають підстави для висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Водночас Верховний Суд не вбачає підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а тому зазначене клопотання ФОП Штефана В. О. задоволенню не підлягає.

Щодо розгляду по суті касаційної скарги Криворізької міської ради.

4.3. Переглянувши оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду у цій справі, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга повинна бути задоволена з огляду на таке.

4.4. Підставою для звернення із касаційною скаргою стала незгода скаржника із зупиненням апеляційного провадження у цій справі до вирішення спору в іншій адміністративній справі № 212/2276/16-а.

4.5. Верховний Суд установив, що позовними вимогами у справі № 212/2276/16-а є визнання незаконним та скасування з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу".

4.6. Обґрунтування мотивів Центрального апеляційного господарського суду щодо зупинення апеляційного провадження з розгляду апеляційної скарги ФОП Штефана В. О. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 у справі № 904/8122/17 викладені в пункті 2.5. цієї постанови.

4.7. Верховний Суд зазначає, що порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

4.8. Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний господарський суд керувався положеннями пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

4.9. Таким чином, застосовуючи наведену правову норму, за вимогами статті 234 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині ухвали має бути зазначено обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали, зокрема щодо неможливості розгляду справи.

4.10. Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

4.11. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

4.12. Враховуючи положення пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 17.04.2019 у справі № 924/645/18, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

4.13. При розгляді цієї касаційної скарги Верховний Суд враховує, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017, яка залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2017, вже зупинялось провадження у справі № 904/8122/17 до вирішення адміністративної справи № 212/2276/16-а. Водночас зазначені судові рішення були предметом касаційного оскарження, за результатами якого постановою Верховного Суду від 05.04.2018 скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 у справі № 904/8122/17, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скасовуючи судові рішення, Верховний Суд зазначав, що при розгляді питання щодо доцільності та необхідності зупинення розгляду справи № 904/8122/17 поза увагою судів залишились доводи Криворізької міської ради про порушення ФОП Штефаном В. О. не лише взятих на себе зобов`язань щодо сплати орендної плати, а й порушення меж земельної ділянки, що також було однією з підстав відмови у поновленні Договору оренди земельної ділянки.

4.14. Апеляційний господарський суд, ухвала якого зараз є предметом касаційного оскарження, зупиняючи апеляційне провадження у цій справі до вирішення адміністративної справи № 212/2276/16-а, зазначив, зокрема, що вирішення спору за позовом ФОП Штефана В. О. про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради № 3884 від 14.05.2010 з моменту його прийняття та про здійснення перерахунку заборгованості з орендної плати за Договорами оренди, в тому числі і договором оренди № 40 від 05.03.2008, що розглядається в межах адміністративної справи № 212/2276/16-а Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу, має істотне значення для розгляду цієї справи та унеможливлює її розгляд.

4.15. Однак сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 06.05.2020 у справі № 910/15293/19.

4.16. Верховний Суд вважає, що апеляційний господарський суд, всупереч положенням процесуальних норм, які регулюють інститут зупинення провадження у справі, зупиняючи апеляційне провадження у справі, в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення ним (судом) перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції відповідно до викладених у ньому висновків. Водночас апеляційний господарський суд має достатньо правових підстав та повноважень для розгляду та вирішення по суті цієї справи.

4.17. Ураховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що висновок апеляційного господарського суду про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у цій справі до вирішення адміністративної справи № 212/2276/16-а є таким, що зроблений з порушенням пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, а також з порушенням принципу розумності строків розгляду справи судом. Водночас, при розгляді цієї касаційної скарги Верховний Суд враховує, що необґрунтоване зупинення апеляційного провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. При цьому порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

4.18. Не звернувши уваги на наведені у цій постанові обставини, апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у цій справі, при цьому порушивши положення пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України. Наведеним підтверджуються доводи скаржника, які викладені у касаційній скарзі. Натомість доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, не спростовують помилковості процесуальної дії апеляційного господарського суду щодо зупинення апеляційного провадження у справі № 904/8122/17.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Згідно із статтею 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

6.3. За змістом частин 1, 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

6.4. Згідно з частиною 6 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

6.5. Ураховуючи допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду слід скасувати, а справу № 904/8122/17 передати до апеляційного господарського суду для продовження розгляду, у зв`язку з чим касаційну скаргу Криворізької міської ради необхідно задовольнити.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Криворізької міської ради задовольнити.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 904/8122/17 скасувати. Справу № 904/8122/17 передати до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак