ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 924/147/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Чумака Ю.Я., Уркевича В.Ю.,

секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 (колегія суддів: Миханюк М.В. - головуючий, Коломис В.В., Саврій В.А.) та рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2020 (суддя Крамар С.І.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач"

до: 1) Комунального підприємства "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області

2) Приватного підприємства "Кармель"

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора; скасування запису про право власності на нерухоме майно

за участю: відповідача-2: Кармаліта Т.В. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Товариство з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" (далі - позивач) звернулось з позовом до Комунального підприємства "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (далі - відповідач-1) та Приватного підприємства "Кармель" (далі - відповідач-2), в якому просило суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про внесення змін до запису про право власності №24902575 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44872080 від 27.12.2018 в розділі, відкритому на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101; скасувати запис про право власності №24902575 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розділі, відкритому на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

1.2. Позов обґрунтований тим, що запис про внесення змін до реєстру про належність відповідачу-2 рампи та асфальтованої площадки на праві власності внесено на підставі судового рішення, що передбачало визнання права власності за останнім лише на господарську будівлю, та довідки ФОП Юдаєвої І.В. про те, що до технічного паспорта господарської будівлі помилково не було внесено асфальтну площадку і споруду - рампу, яка не є документом, що відповідно до законодавства підтверджує набуття прав на нерухоме майно. Відповідно до приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не підлягають реєстрації в державному реєстрі права на асфальтовану площадку та рампу як об`єкти нерухомості.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Справа судами розглядалась неодноразово. Останнім рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020, у позові відмовлено.

2.2. Судові рішення мотивовані тим, що можливість внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно передбачено у тому числі з підстав зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна. Зміни до реєстру внесені були на підставі також договору купівлі-продажу господарського приміщення, рампи з прилеглою до неї асфальтною площадкою від 30.10.2001, укладеного між ВАТ "Облагропостач" та відповідачем-2, приймально-здавального акту від 30.10.2001. До державного реєстру вносяться відомості також щодо приналежностей і складових частин нерухомого об`єкта; внесення змін до реєстру не є записом про право власності; в реєстрі існує один запис про право власності на господарську будівлю з описом її складових. Оспорюваними реєстраційними діями не порушено особистих прав позивача, оскільки ВАТ "Облагропостач" було продано відповідачу-2 рампу з асфальтованою площадкою, передано їх по акту.

3. Короткий зміст касаційної скарги та узагальнюючи доводи інших учасників справи

3.1. В касаційній скарзі позивач просить скасувати прийняті у справі рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

3.2. В скарзі позивач посилається на те, що суди в оскаржуваних рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №640/2034/15; у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18; у постанові Великої палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №915/127/18. Підставою подання касаційної скарги також вказано відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини 4 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у подібних правовідносинах, а також порушення судами норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

В скарзі позивач посилається на те, що судами невірно було застосовано та тлумачено статті 3, 5, 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не застосовано статтю 225 Цивільного кодексу УРСР, статтю 24 Закону України Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; порушено норми процесуального права, а саме статтю 316 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

3.3. Відповідач-2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити оскаржені рішення без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів, викладених у касаційній скарзі, та законність прийнятих судами рішень.

4. Мотивувальна частина

4.1. Відповідно до приписів статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч.1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2).

4.2. Як встановлено судами, 20.03.1996 Хмельницькому обласному державному підприємству матеріально-технічного забезпечення "Облагропостач" видано державний акт на право постійного користування землею серії І-ХМ №001764 - 309, згідно з яким даному землекористувачу надається у постійне користування 4,66 га землі в межах згідно з планом користування. Землю надано у постійне користування під виробничу базу відповідно до рішення виконкому Хмельницької міської ради від 14.03.1996 №820.

4.3. 30.10.2001 між Відкритим акціонерним товариством "Облагропостач" (продавець, далі - ВАТ "Облагропостач") та відповідачем-2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець продає, а покупець купує господарське приміщення, рампу з прилеглою до неї асфальтною площадкою. Цього ж дня - 30.10.2001 сторони підписали та скріпили печатками приймально-здавальний акт про те, що представник продавця здав, а представник покупця прийняв господарське приміщення, площею 24,6 м кв., рампу з прилеглою асфальтовою площадкою по вул. Чорновола, 41/2. Також надано: сертифікат на експертну оцінку вартості рампи-естакади з прилеглою до неї асфальтною площадкою площею 1142 кв.м, де вказана ринкова вартість рампи з прилеглою площадкою станом на 01.10.2001; платіжне доручення від 21.09.2001 №43 про оплату відповідачем-2 18 000,00 грн (сума, яка відповідає ціні договору) за призначенням платежу - "за площадку з огорожею, майно, яке знаходиться в податковій заставі ВАТ "Облагропостач".

4.4. 14.02.2003 відповідач-2 звернувся листом до міського голови про закріплення за ним на умовах оренди земельної ділянки по вул. Чорновола, 41/2 у зв`язку з договором купівлі-продажу у ВАТ "Облагропостач" рампи з прилеглою до неї асфальтною площадкою.

05.03.2003 ВАТ "Облагропостач" звернулось листом №18 до міського голови з проханням вилучити земельну ділянку у зв`язку з продажем відповідачу-2 рампи з прилеглою асфальтною площадкою по вул. Чорновола, 41/2, площею 2100 кв.м.

Головним архітектором міста та в.о. начальника управління земельних ресурсів та реформи погоджено викопіювання з ситуаційного плану м. Хмельницького (затверджене головним архітектором міста та начальником управління земельних ресурсів та реформи) з позначкою земельної ділянки по вул. Чорновола на надання дозволу розробки проекту землеустрою щодо відведення.

4.5. 27.10.2004 Господарським судом Хмельницької області прийнято рішення у справі №19/3820 за позовом відповідача-2 до Хмельницького БТІ про визнання права власності, яким позов задоволено, визнано за відповідачем-2 право власності на господарське приміщення, що розташоване в м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2, загальною площею 24,6 кв.м.

4.6. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2018 господарське приміщення площею 24,6 кв.м, розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2, перебуває у приватній власності відповідача-2. Підстава виникнення права власності - рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.10.2004 у справі №19/3820.

4.7. Згідно технічного паспорту від 26.12.2018 на господарське приміщення у м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2, площею 24,6 кв. м, (виконавець І.В. Юдаєва) у характеристиці приміщення в графі "Назва об`єкта" вказано: господарське приміщення Б; рампа В; асфальтова площадка - Г.

27.12.2018 інженером з інвентаризації нерухомого майна Юдаєвою І.В. видано довідку про те, що під час проведення поточної інвентаризації господарського приміщення площею 24,6 кв.м, яке належить відповідачу-2 на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.10.2004, встановлено, що до технічного паспорта помилково не було внесено асфальтну площадку площею 1142 кв.м і споруду - рампу.

4.8. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Панасюк Н.К. КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 27.12.2018 №44872080 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до запису про право власності за номером 24902575 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

4.9. 28.12.2018 відповідач-2 направив на адресу позивача лист за №134 у якому зазначив, що за адресою по вул. Чорновола 41/2а знаходиться "виробничий майданчик", а саме об`єкт господарського приміщення зі складовою частиною - рампою та асфальтованою площадкою, який перебуває на праві власності відповідача-2. У зв`язку з цим, відповідач-2 просить ТДВ "Облагропостач" розглянути пропозицію щодо укладення договору про встановлення земельного сервітуту, на вигідних для обох сторін умовах.

До листа додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2018 №151360122 у якому вказано, що об`єкт нерухомого майна - господарське приміщення площею 24,6 кв.м, розміщене за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул.Чорновола, 41/2 (реєстраційний номер 101), складовими частинами якого є: рампа площею 31,5 кв.м.; асфальтова площадка площею 1142 кв.м., перебуває у приватній власності відповідача-2. Підставою виникнення права власності зазначено рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №19/3820 та довідка серії та номер - б/н, видана 27.12.2018 Фізичною особою-підприємцем Юдаєвою І.В.

Аналогічна інформація щодо приналежності відповідачу-2 права власності на об`єкт нерухомого майна (господарське приміщення площею 24,6 кв.м, розташоване за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 (складові частини об`єкта нерухомого майна: рампа площею 31,5кв.м; асфальтова площадка площею 1142 кв.м) міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2019 №154273913.

4.10. Згідно з висновком експерта Марченкова Г.Г. від 05.04.2019 №21/19, на вирішення якого було поставлено питання - до якої категорії відносяться основні засоби відповідача-2, що зазначені у технічному паспорті відповідно до їх первісного функціонального призначення - будівлі, споруди, інженерні споруди, передавальні пристрої, тощо, на час проведення обстеження основні засоби відповідача-2, зазначені у технічному паспорті, виготовленому ФОП Юдаєвою І.В. від 28.12.2018, що розташовані по вул. Чорновола, 41/2 у м. Хмельницькому, відповідно їх первісного функціонального призначення відносяться до: Господарське приміщення (літ. А) відноситься до будівель; Рампа (літ. В) - естакада для огляду автомобілів - відноситься до споруд; Асфальтована площадка (літ. Г) відноситься до елементів благоустрою території (відкритий асфальтовий майданчик).

До висновку додано свідоцтво №222, про те, що експерту присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночної діяльності. Строк свідоцтва до 27.05.2019.

4.11. До матеріалів справи також додано: перелік нерухомого майна, що передається у власність ВАТ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач", підписаний і скріплений печаткою начальника регіонального відділення Фонду держмайна по Хмельницькій області; технічний паспорт на приміщення по вул. Чорновола, 41/2 у м. Хмельницький, власником якого вказано відповідача-2, складений 09.11.2004 та підписаний начальником БТІ; рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Роїк І.Д. від 19.02.2018 №39748273 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на господарське приміщення, кадастровий номер земельної ділянки (не зазначено), за відповідачем-2. Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна - господарське приміщення у Хмельницькій області, м.Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2, де наявні: заява директора відповідача-2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на об`єкт - господарське приміщення; лист КП "Подільський реєстраційний центр" від 16.04.2019 №01-03/11/79, адресований начальнику відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Хмельницької міської ради про передачу документів реєстраційної справи №101; опис документів для долучення до реєстраційної справи; заява про внесення змін до запису державного реєстру речових прав на нерухоме майно; квитанція від 27.12.2018 №0.0..1 про оплату відповідачем-2 адміністративного збору за внесення змін до записів ДРРП; квитанція від 27.12.2018 №0.0..1 про оплату відповідачем-2 адміністративного збору за внесення змін.

На виконання вимог ухвали суду від 10.04.2019 Управлінням з питань реєстрації Хмельницької міської ради супровідним листом від 23.04.2019 №1604 надано документи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі яких було проведено реєстраційні дії на спірний об`єкт нерухомого майна та в подальшому внесено зміни стосовно складових частин об`єкта нерухомості. Серед вказаних документів містяться: реєстраційна справа відносно реєстрації господарського приміщення, рампи та асфальтної площадки (реєстраційний номер 101), що розташовані в м. Хмельницькому по вул. Чорновола, 41/2; рішення Господарського суду Хмельницької області у справі № 19/3820 від 27.10.2004; витяг з реєстрації права власності на нерухоме майно від 09.11.2004; технічний паспорт на приміщення за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39748273; витяг з Держреєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.18; технічний паспорт на господарське приміщення по вул. Чорновола, 41/2, м. Хмельницький; довідка ФОП Юдаєвої І.В. про виявлення помилки в техпаспорті; рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав від 27.12.2018 № 44872080; витяг з Держреєстру речових прав на нерухоме майно від 27.12.2018.

КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області у своєму відзиві, надісланому до суду першої інстанції 12.03.2019, повідомило, що відповідачем-2 державному реєстратору, крім належним чином сформованої заяви про внесення змін до Держреєстру додано також договір купівлі-продажу господарського приміщення, рампи з прилеглою до неї асфальтною площадкою від 30.10.2001 та приймально-здавальний акт до нього.

4.12. Суди попередніх інстанції встановили, що об`єкт купівлі-продажу - господарське приміщення, рампа з прилеглою асфальтною площадкою по вул. Чорновола, 41/2 в м. Хмельницький належить на праві власності відповідачу-2. Вказане підтверджується договором купівлі - продажу від 30.10.2001 та приймально-здавальним актом від 30.10.2001. Рампа та асфальтована площадка є складовими частинами господарського приміщення. Дані об`єкти не є окремими об`єктами нерухомості, а лише складовими частинами одного господарського приміщення.

Дійсність договору купівлі-продажу від 30.10.2001 підтверджена рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі № 19/3820 від 27.10.2004, відповідно до якого право власності на господарське приміщення було визнано за відповідачем-2. Посилання позивача на те, що за цим договором ВАТ "Облагропостач" не могло продати рампу та асфальтове покриття, оскільки не отримало його від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області у власність у процесі перетворення товариства, не спростовують встановлених обставин справи про дійсність договору купівлі-продажу.

4.13. Суди дійшли висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (статей 26, 27 у відповідній редакції) державний реєстратор законно вніс зміни у державний реєстр речових прав на нерухоме майно у зв`язку зі змінами відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначивши, що рампа як споруда і асфальтове покриття як елемент благоустрою є приналежними речами до головної речі - господарського приміщення (нерухомого майна) і є її складовими. При цьому в державному реєстрі відповідно до витягу з нього міститься один єдиний реєстраційний номер 101, що присвоєний господарському приміщенню, рампі та асфальтовому покриттю, що відповідає приписам статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

4.14. Також судами було встановлено, що інформація щодо площ придбаних господарського приміщення з рампою та асфальтовим покриттям в договорі купівлі-продажу та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є суперечливою. Суди встановили, що в договорі купівлі-продажу площа рампи не була зазначена, а у витягу з урахуванням технічного паспорту господарського приміщення була деталізована.

4.15. Отже, судами відповідно до положень статті 316 ГПК України було виконано вказівки Верховного Суду, що містились в постанові від 23.01.2020 у даній справі, згідно якої справа була передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку з чим немає підстав вважати, що суди припустились порушень норм процесуального права, що унеможливило встановлення обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору і немає підстав вважати, що наявні підстави скасування оскаржених рішень, передбачені в частині 3 статті 310 ГПК України.

Доводи позивача, викладені в касаційній скарзі щодо вказаної вище підстави касаційного оскарження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а стосуються переоцінки встановлених обстави справи, що в суді касаційної інстанції відповідно до приписів статті 300 ГПК України не допускається.

4.16. В касаційній скарзі відповідач посилається в якості підстави касаційного оскарження на відсутність висновку верховного Суду щодо застосування частини 4 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у подібних правовідносинах, вказуючи, що суди попередніх інстанції застосували її неправильно.

Відповідно до статті 5 вищевказаного Закону у редакції чинній на час вчинення оскаржених дій у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч.1). Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону (ч.2). Право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані (ч.3). Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії (ч.4).

Як зазначалось, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що рампа та асфальтове покриття є складовими частинами об`єкта нерухомості - господарського приміщення і у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даному об`єкту присвоєно один реєстраційний номер, а рампа та асфальтове покриття не реєструвались окремо в цьому реєстрі, отже судами вірно було застосовано вищевказану норму і Верховний Суд з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосовування вказаної норми в контексті заявлених вимог про визнання незаконним рішення державного реєстратора про внесення змін до державного реєстру, яке полягало в уточненні опису об`єкта нерухомості, погоджується.

4.17. В касаційній скарзі позивача в якості підстави для касаційного оскарження зазначив також те, що судами було невірно застосовано норми матеріального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №640/2034/15; у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18; у постанові Великої палати Верховного суду від 04.09.2018 у справі №915/127/18.

4.18. У справі №640/2034/15 позов було подано фізичною особою до виробничо-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з вимогами про визнання незаконним розірвання в односторонньому порядку договору з обслуговування гаражного боксу та відшкодування майнової шкоди, завданої зносом такого гаражного боксу. Верховний Суд в даній справі постановою від 24.05.2017 скасував оскаржені рішення і направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відправляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Даний висновок пов`язаний із заявленими у справі позовними вимогами про відшкодування шкоди, завданої знищенням майна, в контексті підтвердження позивачем свого права власності на це майно.

4.19. У справі №916/1608/18 позов був поданий товариством з обмеженою відповідальністю до Юридичного департаменту Одеської міської ради з вимогами визнати неправомірними дії державного реєстратора щодо відмови товариству у державній реєстрації права власності на нерухоме майно (павільйон), визнати недійсним рішення про відмову у державній реєстрації, визнати право власності на нерухоме майно та зобов`язати здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно з підстав того, що державний реєстратор невірно визначив павільйон об`єктом малої архітектурної форми, що не підлягає реєстрації в реєстрі, оскільки він є капітальною будовою.

Постановою Верховного Суду від 19.05.2020 у даній справі постанову апеляційного суду, якою провадження у справі у частині позовних вимог про визнання неправомірними дій державного реєстратора, скасування (визнання недійсним) рішення державного реєстратора закрито, а у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язання здійснити державну реєстрацію права власності відмовлено, залишено без змін. За результатами розгляду справи встановлено, що спір у частині, в якій провадження закрито, виник з публічно-правових відносин і відповідач не оспорює право власності позивача, а у частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності суди зазначили, що такі позовні вимоги не є законним (правомірним) способом захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому Верховним Судом зазначено, що за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстроване, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована. А вказівка Верховного Суду на те, що знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, стосується конкретних обставин даної справи.

4.20. У справі № 915/127/18 позов був поданий приватним підприємством до Врадіївської районної державної адміністрації з вимогами про скасування двох рішень Врадіївської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав оренди двох земельних ділянок з обґрунтуванням його тим, що позивачем було укладеного договори оренди цих земельних ділянок з їх власником, який пізніше передав їх іншій особі, яка незаконно зареєструвала свої права оренди на ці ділянки в державному реєстрі.

Верховний Суд в постанові від 04.09.2018 в даній справі змінив постанову апеляційного суду про залишення без змін ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у зв`язку з непідвідомчістю господарським судам позову і зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про необхідність розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Верховний Суд в даній справі вказав, що якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача, тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис.

4.21. Отже, всі вказані в касаційній скарзі постанови Верховного Суду, викладені правові позиції в яких ніби не врахував апеляційний суд, містять правові висновки щодо застосування норм права у відносинах, що не є подібними до тих, що розглядаються у справі № 924/147/19, стосуються конкретних встановлених фактичних обставин справи з урахуванням обрання відповідного способу захисту і обрання позивачем відповідачів, яким пред`явлено позовні вимоги.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Враховуючи викладене, касаційне провадження у справі в частині оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю.

4.22. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин у зв`язку із тим, що підстави касаційного оскарження, зазначені в касаційній скарзі, в іншій частині з урахуванням всього вищевикладеного також не знайшли свого підтвердження і не визнаються Верховним Судом обґрунтованими, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови та задоволення касаційної скарги немає.

4.23. У зв`язку з відмовою у позові відповідно до приписів статті 129 частини 4 пункту 2 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 296, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

В іншій частині підстав касаційного оскарження касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі Господарського суду Хмельницької області № 924/147/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Ю.Я. Чумак

В.Ю. Уркевич