Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/979/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Бодрягов В.С., ордер серії ВК №1011918 від 27.10.2020; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №159 від 28.12.1994

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Агро" (м. Житомир)

до ОСОБА_1 (м. Житомир)

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю

"Метелик" (м. Київ)

про стягнення 1396873,70 грн.

До Господарського суду Житомирської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Агро" надійшла позовна заява про стягнення з ОСОБА_1 873281,59 грн. боргу за товар по договору поставки № 42-190218/мкд від 19.02.2018, 154750,27 грн. пені, 43664,08 грн. штрафу, 270597,67 грн. 39% річних, 54580,09 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач за договором поруки № 2 від 19.03.2019 поручився перед позивачем за виконання боржником (ТОВ "Метелик") зобов`язання за договором поставки № 42-190218/мкд від 19.02.2018 і є солідарним боржником перед позивачем та відповідає перед ним солідарно із боржником.

Ухвалою від 02.10.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 28.10.2020 о 14:30; залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Метелик" (м. Київ) (а.с. 60,61).

Ухвалою від 28.10.2020 господарський суд відклав розгляд справи у підготовчому провадженні на 19.11.2020 о 14:30, постановив направити відповідні запити на електронні адреси Сквирського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо місця реєстрації ОСОБА_1 та оглянути в засіданні суду матеріали справи №906/742/19, а також витребував в учасників справи необхідні документи (а. с. 78).

19.11.2020 о 14:30 засідання суду не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Лозинської І.В., тому господарський суд ухвалою від 08.12.2020 призначив підготовче засідання суду на 16.12.2020 о 12:00; витребував у ТОВ Метелик" докази сплати боргу за договором поставки № 42-190218/мкд від 19.02.2018 (за наявності), постановив оглянути в засіданні суду матеріали справи №906/742/19, повідомити ОСОБА_1 про дату і час засідання суду за такими номерами телефону: НОМЕР_1 та НОМЕР_3 (а. с. 88).

В засіданні суду 16.12.2020 оглянуто матеріали справи №906/742/19 та долучено до матеріалів справи відповідні копії (а. с. 96 - 110).

Ухвалою від 16.12.2020 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.01.2021 о 12:00, постановив повідомити ОСОБА_1 про дату і час засідання суду по телефону (а.с.113,114).

Як вбачається з телефонограми від 29.12.2020, ОСОБА_1 повідомлено про дату і час судового засідання (а. с. 117).

В засіданні суду представник позивача позов підтримав повністю.

Представники відповідача та третьої особи в засідання суду не прибули.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався.

За ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 161 ГПК України подання заяв по суті справи є правом учасників процесу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався правами, передбаченими ст.165 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши уповноваженого представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

19.02.2018 між ТОВ "Арсенал Агро" (позивач, постачальник) та ТОВ "Івниця" (ТОВ "Метелик") (покупець) укладено договір поставки № 42-190218/мкд на умовах розстрочення платежу (а.с.20-25), а також додаткові угоди (специфікації) до нього: №1 від 19.02.2018, № 2 від 30.03.2018, № 3 від 03.04.2018 (а.с.26-28).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.11.2019 у справі №906/742/19 стягнуто з ТОВ "Метелик" на користь ТОВ "Арсенал Агро" 1417826,81грн. на підставі вказаного договору поставки на умовах розстрочення платежу № 42-190218/мкд від 19.02.2018, з яких, 873281,59 грн. боргу за отриманий товар, 154750,27 грн. пені, 43664,08 грн. штрафу, 270597,67 грн. 39% річних, 54580,09грн. інфляційних нарахувань, 20953,11 грн. судового збору. На виконання зазначеного рішення, яке не оскаржувалось, видано наказ №906/742/19 від 09.12.2019 (а. с. 102 - 110).

В межах справи № 906/742/19 судом також встановлено, що за кодом в ЄДР є запис про юридичну особу - ТОВ "Метелик"; місцезнаходження: 01105, м. Київ, вул. Професора Підвисоцького, буд. 5; державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, а саме: зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження, проведена 15.10.2019 за № 6000021; таким чином зазначено, що в результаті внесених змін відповідач у справі - ТОВ "Івниця" має нове найменування - ТОВ "Метелик".

19.03.2019 між ТОВ "Арсенал Агро" (позивач, кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач) укладено договір поруки № 2 (далі - договір), за п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, для чого зобов`язується відповідати за порушення (невиконання, неналежне виконання) боржником його боргових зобов`язань перед кредитором, які існують за основним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.

У договорі наведено визначення окремих термінів, які вживаються в договорі:

- основний договір: договір поставки № 42-190218/мкд від 19.02.2018, укладений між кредитором та боржником - ТОВ "Івниця" ();

- боргові зобов`язання: всі та кожне із зобов`язань боржника (покупець по договору поставки) перед кредитором по сплаті останньому будь-яких сум, що належать (виникають) згідно з положеннями основного договору, як це ним визначено та описано в цьому договорі. Під борговими зобов`язаннями розуміється належна до сплати як вся їх сума, так і будь-яка частина, визначена кредитором у вимозі про оплату, направленій поручителю та/або покупцеві.

Відповідно до п. 1.2 договору у разі порушення боржником, зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань окремо як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згідно з п. 2.1 договору порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за основним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у основному договорі.

Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо:

1. Оплати вартості товару у встановлений договором поставки строк, чи в інший строк, визначений в основному договорі. Порядок визначення вартості (ціни) товару, який підлягає оплаті, визначається відповідно до умов основного договору.

2. Сплата відсотків за користування товарним кредитом в порядку та сумі, передбаченій основним договором та за ставкою, ним визначеною. Кількість днів (строк нарахування) - згідно з умовами основного договору. Термін сплати - згідно з умовами основного договору. При повній та своєчасній оплаті вартості товару, відсотки нараховуються та сплачуються одночасно з останнім платежем по договору.

3. Сплата неустойки (пеня, штраф) за прострочення з оплатою вартості товару. Розмір неустойки та строки її виплати - відповідно до умов основного договору.

4. Повернення заборгованості боржника по основному договору в разі неправоздатності боржника - якщо боржник обмежений в правоздатності укласти основний договір (включаючи повноваження представників), то вартість товару, отриманого ним по основному договору, належить до повернення кредитору протягом п`яти банківських днів з дня отримання вимоги кредитора.

5. Сплата процентів за неправомірне користування коштами кредитора у випадку прострочення з оплатою вартості товару. Розмір процентів - за умовами договору.

6. Відшкодування збитків та витрат, викликаних, порушенням основного договору. В сумі заподіяних збитків та витрат.

У випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за основним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 3.2 договору поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за основним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому у вимозі кредитора, протягом трьох банківських днів з дати отримання письмової вимоги. Виконання здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, вказаний в договорі, або інший рахунок, вказаний у вимозі.

Подання кредитором вимоги щодо виконання частини боргових зобов`язань, не позбавляє права подати вимогу щодо погашення іншої їх частини (п. 3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору встановлено порядок подання вимоги кредитором. Так, обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає негайно в момент отримання від кредитора відповідної вимоги. Вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі, по факсу за номером, вказаний в цьому договорі, або на адресу його електронної пошти. Для дійсності, вимоги, кредитор не зобов`язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов`язань боржником. Крім того, вказано таке застереження: при зміні своєї адреси, факсу, інших реквізитів, вказаних в цьому договорі поручитель зобов`язаний письмово повідомити про це кредитора. До отримання такого повідомлення, вимога кредитора належить до подання за вказаними в цьому договорі реквізитами.

За п. 3.6 договору поручитель, в разі виконання ним боргових зобов`язань, стає кредитором боржника відносно виконаних боргових зобов`язань (право регресу).

Згідно з п. 4.1 договору він набирає чинності в день його підписання сторонами. Порука припиняється після закінчення трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання боржником.

Відповідальність поручителя припиняється також після виконання боржником боргових зобов`язань в повному обсязі (п. 4.2 договору).

За п. 5.1 договору кожне повідомлення, що може бути надане сторонами відповідно до договору (крім вимоги кредитора, згідно з п. 3.4), складається у письмовій формі та вручається або надсилається відповідній стороні на її адресу або номер факсу, які визначені в цьому договорі (або інші адреси або номери факсу, які адресат визначив у попередньому письмовому повідомленні, наданій іншій стороні).

06.08.2020 позивач направив відповідачу вимогу про виконання зобов`язань на підставі договору поруки та запропоновано в трьохденний строк з дня її отримання виконати зобов`язання поручителя - сплатити борг за договором поставки (а. с. 17, 18), про що свідчать фіскальний чек від 06.08.2020, поштова накладна № 834 та опис вкладення у цінний лист з повідомленням (а. с. 19).

Відповідачем відповіді на вимогу про виконання зобов`язань на підставі договору поруки не надано.

Станом на дату подання позову боржник не виконав зобов`язання за договором поставки, забезпеченого порукою відповідача, тому позивач вважає, що вказана обставина надає йому як кредитору право вимагати виконання зобов`язань від поручителя в тому ж обсязі, як і від боржника у заявленій сумі.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК України).

Відносини, пов`язані з порукою, врегульовано нормами параграфу 3 глави 49 розділу І книги 5 ЦК України.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим обумовлюється додатковий (акцесорний) характер поруки стосовно основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника та кредитором боржника.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

3. Щодо обгрунтованості позовних вимог в частині стягнення з поручителя 873281,59 грн. боргу за товар по договору поставки № 42-190218/мкд від 19.02.2018.

Судом в засіданні суду 16.12.2020 оглянуто матеріали справи № 906/742/19, яка перебувала в провадженні Господарського суду Житомирської області за позовом ТОВ "Арсенал Агро" до ТОВ "Метелик" (ТОВ "Івниця") (а. с. 96 - 98), та під час розгляду якої судом встановлено факти належного виконання зобов`язань позивачем щодо поставки ТОВ "Метелик" товару та невиконання ТОВ "Метелик" обов`язку щодо оплати товару на підставі договору поставки № 42-190218/мкд від 19.02.2018.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.11.2019 у справі №906/742/19, зокрема, стягнуто з ТОВ "Метелик" на користь ТОВ "Арсенал Агро" 1417826,81 грн., з яких, 873281,59 грн. боргу за отриманий товар; 154750,27 грн. пені; 43664,08 грн. штрафу; 270597,67 грн. 39% річних; 54580,09 грн. інфляційних нарахувань; 20953,11 грн. судового збору. На виконання зазначеного рішення суду, яке не оскаржувалось, видано наказ №906/742/19 від 09.12.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 4.1 договору поруки набирає чинності в день його підписання сторонами. Порука припиняється після закінчення трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання боржником.

Відповідальність поручителя припиняється також після виконання боржником боргових зобов`язань в повному обсязі (п. 4.2 договору поруки).

Судом встановлено, що п. 4.1 договору поставки погоджено, що вартість товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) до даного договору, що є невід`ємною частиною даного договору (а. с. 20 - 25).

Додатковою угодою (специфікацією) № 1 від 19.02.2018 до договору поставки встановлено строк оплати 1085524,79 грн. до 01.10.2018 (а. с. 26).

Додатковою угодою (специфікацією) № 2 від 30.03.2018 до договору поставки встановлено строк оплати 19756,80 грн. до 01.10.2018 (а. с. 27).

Додатковою угодою (специфікацією) № 3 від 03.04.2018 до договору поставки встановлено строк оплати до 05.04.2018 (а. с. 28).

Тобто, сторонами визначено строки виконання зобов`язання ТОВ "Метелик" за договором поставки - 05.04.2018 та 01.10.2018.

Тому зважаючи на ч. 4 ст. 559 ЦК України та п. 4.1 договору, суд вважає, що порука не припинилася (05.04.2018 + 3 роки - 05.04.2021 та 01.10.2018 + 3 роки - 01.10.2021).

06.08.2019 позивач направив ОСОБА_1 вимогу від 06.08.2019 № 51 про виконання зобов`язань (а. с. 17,18), у якій вказано про необхідність в трьохденний строк з дня її отримання виконати зобов`язання поручителя та сплатити за договором №42-190218/мкд борг у сумі 1410743,26 грн., що підтверджується фіскальним чеком, поштовою накладною 834 та описом вкладення у цінний лист (а. с. 19).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 як поручителя 873281,59 грн. основного боргу за товар по договору поставки № 42-190218/мкд від 19.02.2018 є обгрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню повністю.

4. Щодо обгрунтованості позову в частині стягнення пені у сумі 154750,27 грн. та штрафу у сумі 43664,08 грн.

Відповідно до п. 8.6.1 договору поставки сторонами погоджено, що покупець (ТОВ "Метелик") за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5 % та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню у сумі 154750,27 грн. та штраф у сумі 43664,08 грн. за період з 18.01.2019 по 15.07.2019, яку стягнуто рішенням господарського суду від 11.11.2019 у справі № 906/742/19.

За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом з тим, стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), в якому вона нарахована, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Тому, в задоволені вимог щодо стягнення пені у сумі 154750,27 грн. та штрафу у сумі 43664,08 грн. за період з 18.01.2019 по 15.07.2019, які заявлені до стягнення за межами строку позовної давності, слід відмовити.

5. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 54580,09 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року включно та 270597,67 грн. 39% річних за період з 02.10.2018 по 18.07.2019.

5.1. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

У п. 8.6.2 договору поставки сторони погодили, що за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни товару на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника 39% річних від суми боргу.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.11.2019 у справі № 906/742/19, зокрема, стягнуто 39 % річних у сумі 270597,67 грн. за період з 02.10.2018 по 18.07.2019.

Суд, перевіривши вказаний розрахунок, встановив, що вимога позивача про стягнення 39 % річних є правомірною та підлягає задоволенню в сумі 270597,67 грн.

5.2. Під час перевірки розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено таке.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

Рішенням господарського суду від 11.11.2019 у справі № 906/742/19, зокрема, стягнуто інфляційних нарахувань у сумі 54580,09 грн. за період з жовтня місяця 2018 року по червень 2019 року.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року та встановлено, що вимога позивача про стягнення інфляційних втрат є правомірною та підлягає задоволенню в сумі 54580,09 грн.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Станом на час розгляду справи в суді, доказів виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 11.11.2019 у справі № 906/742/19 матеріали справи не містять; відсутність погашення заявлених до стягнення сум основним боржником та поручителем не спростовано; відповідачем не надано суду доказів сплати заявленої суми боргу.

За викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 1198459,35 грн., з яких 873281,59 грн. боргу, 270597,67 грн. 39% річних, 54580,09 грн. інфляційних втрат. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення 154750,27 грн. пені та 43664,08 грн. штрафу слід відмовити.

7. Щодо обгрунтованості позовної вимоги в частині стягнення 20953,11 грн. судового збору на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 05.11.2019 у справі № 906/742/19.

У стягненні 20953,11 грн. судового збору суд відмовляє, оскільки відшкодування вказаної суми випливає з рішення Господарського суду Житомирської області від 05.11.2019 у справі № 906/742/19, а не з правовідносин сторін у даній справі, тому підлягає стягненню з особи, на яку покладається за рішенням суду у справі №906/742/19.

8. Розподіл сплаченого судового збору між сторонами.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Агро" (10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 36, офіс 1, ):

- 873281,59 грн. основного боргу;

- 270597,67 грн. 39 % річних;

- 54580,09 грн. інфляційних нарахувань;

- 17976,89 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 154750,27 грн. пені.

4. Відмовити в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 43664,08 грн. штрафу.

5. Відмовити в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 20953,11 грн. судового збору за рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.11.2019 у справі №906/742/19.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.01.21

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну адресу:

3 - представнику ОСОБА_1 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2