РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2021Справа №910/17916/20

За позовомЛисичанського міського центру зайнятості
доДепартаменту захисту економіки Національної поліції України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
ОСОБА_1
простягнення 49 531,23 грн.

Суддя Бойко Р.В. секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:Мурашова С.С.
від відповідача:не з`явився
від третьої особи:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Лисичанський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про стягнення 49 531,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплачена позивачем ОСОБА_1 допомога по безробіттю в розмірі 49 531,23 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем (як роботодавцем) на підставі частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №360/189/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 відкрито провадження у справі №910/17916/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

21.12.2020 через відділ діловодства суду від Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що ним буде проведено виплату Лисичанському міському центру зайнятості коштів, сплачених ОСОБА_1 за час його перебування на обліку в центрі зайнятості в період з 10.01.2020 по 15.06.2020 після виділення Національною поліцією України додаткових асигнувань департаменту, а в частині виплати коштів за період з 16.06.2020 по 16.07.2020 позивач має право звернутись з відповідним позовом до ОСОБА_1 , який був обізнаний про його поновлення на службі в поліції за рішенням суду.

Крім того, у відзиві відповідач повідомив, що ним було сплачено Лисичанському міському центру зайнятості кошти у розмірі 1 840,05 грн., отримані ОСОБА_1 за час обліку в центрі зайнятості у 2020 році, що підтверджується платіжним дорученням №264 від 15.12.2020 на суму 1 840,05 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 призначено у справі №910/17916/20 судове засідання на 12.01.2021.

29.12.2020 через відділ діловодства суду від Лисичанського міського центру зайнятості надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

04.01.2021 через відділ діловодства суду від Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшли доповнення до відзиву на позов, в якому відповідач повідомляє, що у зв`язку з надходженням до відповідача додаткових асигнувань ним було сплачено Лисичанському міському центру зайнятості кошти у розмірі 20 000,00 грн., отримані ОСОБА_1 за час обліку в центрі зайнятості у 2020 році, що свідчить про часткове задоволення претензії позивача. На підтвердження наведених обставин відповідачем надано платіжне доручення №277 від 23.12.2020 на суму 20 000,00 грн.

11.01.2021 через відділ діловодства суду від Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 12.01.2021 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті справи та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та третя особа явку своїх представників в судове засідання, призначене на 12.01.2021, не забезпечили, відповідач просив розглядати справу за відсутності його представника, а третя особа про причини неявки суд не повідомила.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 про відкриття провадження у справі, була направлена третій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці такої ухвали, на адресу: АДРЕСА_1 , та була отримала ОСОБА_1 03.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №236.

Крім того, 16.12.2020 та 28.12.2020 на офіційному веб-сайті судової влади України було опубліковано оголошення про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/17916/20 та про призначене судове засідання на 12.01.2021.

В свою чергу, з аналізу рішень Європейського суду з прав людини у справах "Віктор Назаренко проти України", "Олександр Шевченко проти України" вбачається, що у суду наявний обов`язок із повідомлення учасника справи щодо стану розгляду справи, проте і в учасників справи наявний обов`язок проявляти зацікавленість про стан провадження їхньої справи.

Враховуючи, що третя особа була обізнана про розгляд справи №910/17916/20, а відтак могла проявити розумну зацікавленість щодо розгляду даної справи, однак жодних пояснень та клопотань, а також повідомлень про причини неявки в судове засідання від ОСОБА_1 не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників Департаменту захисту економіки Національної поліції України та ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 12.01.2021 судом було закінчено розгляд справи по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 12.01.2021 здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 ОСОБА_1 подав до Лисичанського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, а 23.12.2019 - заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до наказів Лисичанського міського центру зайнятості ОСОБА_1 надано статус безробітного (наказ від 16.12.2019 №НТ191216); призначено допомогу по безробіттю (наказ від 23.12.2019 №НТ19.1223); розпочато виплату допомоги з 10.01.2020 (наказ від 10.01.2020 №НТ200110); припинено виплату допомоги по безробіттю з 10.07.2020 (наказ від 28.07.2020 №НТ200728); припинено реєстрацію безробітних з 10.07.2020 (наказ від 10.07.2020 №НТ200728).

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10.07.2020 №17 о/с скасовано пункт наказу ДЗЕ від 05.12.2019 №411 о/с щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління захисту економіки в Луганській області, з 09.12.2019 зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" та поновлено ОСОБА_1 на посаді на службі в поліції та на посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління захисту економіки в Луганській області з 10.12.2019, на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 в справі №360/189/20.

29.07.2020 позивачем було направлено Департаменту захисту економіки Національної поліції України лист №1027/002-20 від 29.07.2020, в якому позивач просив перерахувати на вказаний у листі рахунок кошти у розмірі 49 531,23 грн., які були виплачені ОСОБА_1 в якості допомоги по безробіттю, у зв`язку з поновленням останнього на роботі.

Спір у даній справі виник внаслідок невідшкодування відповідачем (як роботодавцем), у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду, виплаченої позивачем допомоги по безробіттю за період з 10.01.2020 по 16.07.2020 в розмірі 49 531,23 грн.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Судом встановлено, що 05.12.2019 наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №411 о/с майора поліції ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління захисту економіки в Луганській області на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

В свою чергу, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №360/189/20 (яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020) визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.12.2019 №411 "По особовому складу" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління захисту економіки в Луганській області, за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів); поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління захисту економіки в Луганській області з 10.12.2019; стягнуто з Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.12.2019 по 15.06.2020 у сумі 113 152,41 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, незаконність звільнення з посади ОСОБА_1 відповідачем встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено останнього на посаді.

При цьому, ОСОБА_1 був зареєстрований відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" у Лисичанському міському центрі зайнятості в якості безробітного з призначенням йому виплати допомоги по безробіттю з 10.01.2020, що підтверджується відповідними наказами Лисичанського міського центру зайнятості.

Згідно довідки виданої Лисичанським міським центром зайнятості ОСОБА_1 нараховано допомогу по безробіттю з 10.01.2020 по 16.07.2020 у розмірі 49 531,23 грн., яку він просить стягнути з відповідача (роботодавця).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомив Лисичанський міський центр зайнятості про його поновлення на роботі (наказом від 10.07.2020 №17 о/с) в Департаменті захисту економіки Національної поліції України листом від 21.07.2020, який отриманий позивачем 28.07.2020, що підтверджується відбитком штемпеля на такому листі.

Однак, матеріали справи не містять доказів повідомлення Департаментом захисту економіки Національної поліції України позивача про поновлення ОСОБА_1 до направлення останнім відповідного листа від 21.07.2020 позивачу.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Приписами ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Проте, відповідач частково здійснив перерахування позивачу суми, виплаченої позивачем ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, а саме, у загальному розмірі 21 840,05 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №264 від 15.12.2020 на суму 1 840,05 грн. (призначення платежу -101,40111732;1007020;2800; частк.поверн.коштів Лисич.міськ.центру зайнят. за ОСОБА_1 ; зг. п.4 ст. 35 ЗУ "Про загальнооб.держ.соц.на вип.безроб.") та №277 від 23.12.2020 на суму 20 000,00 грн. (призначення платежу -101,40111732;1007020;2800;частк.поверн.коштів Лисич.міськ.центру зайнят. за ОСОБА_1 ; зг. п.4 ст. 35 ЗУ "Про загальнооб.держ.соц.на вип.безроб.").

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору (в частині стягнення допомоги по безробіттю у розмірі 21 840,05 грн.) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду, суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача коштів у розмірі 21 840,05 грн.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження відшкодування відповідачем коштів позивачу в повному обсязі матеріали справи не містять.

Крім того, судом враховано, що відповідачем у клопотанні про розгляд справи за відсутності його представника повідомив, що відсутність необхідних кошторисних асигнувань для задоволення претензії позивача в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи загальний розмір допомоги по безробіттю (49 531,23 грн.) та розмір сплачених відповідачем коштів (21 840,05 грн.), суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем виплаченої суми у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" у розмірі 27 691,81 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Лисичанського міського центру зайнятості підлягають задоволенню частково, а саме з Департаменту захисту економіки Національної поліції України підтягають стягненню кошти у розмірі 27 691,18 грн.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача коштів у розмірі 21 840,05 грн. необхідно закрити провадження, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В той же час, ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що відповідачем частково сплачено кошти, які підлягають відшкодуванню у розмірі 21 840,05 грн. до початку розгляду справи по суті суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 50 відсотків судового збору в цій частині з відповідача, а 50 відсотків судового збору повернути позивачу з Державного бюджету України.

В іншій частині судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Лисичанського міського центру зайнятості задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №910/17916/20 в частині вимог про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь Лисичанського міського центру зайнятості коштів у розмірі 21 840,05 грн.

3. Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10; ідентифікаційний код 40111732) на користь Лисичанського міського центру зайнятості (93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, проспект Перемоги, буд. 177; ідентифікаційний код 13391634) кошти у розмірі 27 691 (двадцять сім тисяч шістсот дев`яносто один) грн. 18 коп. та судовий збір у розмірі 1 638 (одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 58 коп. Видати наказ.

4. Повернути Лисичанському міському центру зайнятості (93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, проспект Перемоги, буд. 177; ідентифікаційний код 13391634) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 463 (чотириста шістдесят три) грн. 42 коп., сплачений за платіжним дорученням №1463 від 29.10.2020. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 26.01.2021.

Суддя Р.В. Бойко