АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2215/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Мишкіної М.А., Ярош А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостоянка "Автолюкс"

на рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2020

по справі №916/2215/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостоянка "Автолюкс"

про стягнення 20286,31 грн

ВСТАНОВИВ

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал (далі ТОВ „Інфокс) звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостоянка „Автолюкс (далі ТОВ „Автостоянка „Автолюкс), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 20286,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення відповідачем Правил користування системи централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлового та комунального господарства №190 від 27.06.2008 та умов укладеного між сторонами договору №171/4 на послуги водопостачання та водовідведення від 28.12.2006 року в частині забезпечення збереження на власному об`єкті засобів обліку.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.10.2020 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача борг у розмірі 20 286,31 грн та 2102 грн судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення місцевий господарський суд пославшись на умови укладеного між сторонами договору про послуги водопостачання та водовідведення зазначив, що представниками Філії Інфоксводоканал було проведено контрольне зняття показів водоміру ТОВ Автостоянка Автолюкс, за результатом якої встановлено пошкодження водоміру, а саме його розбиття, про що складено акт №4861, підписаний директором відповідача. Листом від 27.12.2018 року ТОВ Інфокс, повідомило ТОВ Автостоянка Автолюкс, що у зв`язку з виявленими порушеннями на об`єкті відповідача, які зафіксовані в акті №4861 від 12.12.2018 року, ТОВ „Інфокс здійснено розрахунок водоспоживання на суму 20 286, 31 грн. При цьому, повідомлено відповідача про необхідність в строк до 15.01.2019 року сплатити вказану суму. Як відзначено судом першої інстанції, з приводу виявлених пошкоджень засобу обліку відповідач під час розгляду справи не заперечував і відповідних доказів на спростування вказаних обставин не надавав, а тому суд визнав обставини порушення відповідачем Правил користування системи централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України та умов договору про послуги водопостачання та водовідведення встановленими.

Перевіривши здійснений ТОВ "Інфокс" розрахунок заборгованості ТОВ „Автостоянка „Автолюкс, відповідно до вимог п. п. 3.3, 3.4 цих Правил, місцевий господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, в зв`язку з чим визнав за можливе задовольнити позовні вимоги ТОВ "Інфокс" та стягнути на користь позивача борг у розмірі 20 286, 31 грн.

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ „Автостоянка „Автолюкс з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2020 року по справі №916/2215/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Інфокс».

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення у населених пунктах України» (далі - Правила) встановлено, що у разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3., 3.4. цих Правил. Однак, як стверджує скаржник, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач вчиняв самовільні дії відповідно до п. 5.18 Правил, а тому суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про застосування відповідальності, яка передбачена абз. 3 п. 5.18 Правил.

Скаржник також відзначає, що місцевим господарським судом не було враховано те, що відповідач надіслав ТОВ „Інфокс" лист, в якому просив забезпечити участь уповноваженого представника ТОВ „Інфокс", у зв`язку з проведенням обстеження території ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" на предмет надання послуг з подачі питної води, прийому стічних вод, зливових потоків до системи комунальної каналізації та на предмет наявності відповідних комунікацій та вузлів обліку на території ТОВ "Автостоянка "Автолюкс". За наслідком проведеного обстеження, складено акт, підписаний між уповноваженими представниками сторін, в якому зазначено, що на момент здійснення обстеження водопостачання ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" не здійснюється, водний вузол розміщено на території ТОВ "Професійний клуб парашутистів".

Таким чином, як стверджує апелянт, безпосередньо між представниками позивача та відповідача був складений двосторонній акт, відповідно до якого водопостачання ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" не здійснюється, водний вузол розміщено на території третьої особи, але суд першої інстанції не надав жодної оцінки цим обставинам. Також, як відзначає апелянт, матеріали справи не містять жодного доказу про те, що відповідач з моменту укладення договору на отримання послуг водопостачання та водовідведення отримав послуги за договором та здійснив розрахунок за них.

За твердженням апелянта, у листопаді 2010 позивачем було опломбовано штучне з`єднання водоміру з приводу його заміни у зв`язку із закінченням терміну держповірки та встановлений наступний термін держповірки II квартал 2013 року. Отже, після II кварталу 2013 року закінчився термін експлуатації водоміру, оскільки не була проведена його держповірка.

Крім того, як вважає апелянт, суд першої інстанції взагалі не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що прилад обліку не працював правильно, або не працював взагалі. Прилад обліку мав саме механічні пошкодження «тріснув корпус», що виникло не внаслідок умисних дії, а в наслідок природного явища, крім того усі пломби були цілі та непошкоджені, що виключає втручання в його роботу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі №916/2215/20, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ „Інфокс" в якому останнє просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що у грудні 2018 на об`єкті відповідача у присутності директора, за участю представника філії Інфоксводоканал при обстеженні було виявлено пошкодження водоміру, а саме розбиття. Дане порушення передбачено п.5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах від 27.06.2008 №190 (далі - Правила № 190) у відповідності до якого споживач (відповідач) відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку незалежно від місця його розташування. Даний прилад обліку води є власністю відповідача, який знаходиться на власній території об`єкту підприємства ТОВ Автостоянка АВТОЛЮКС. Порушення Правил №190 сталося по факту, коли на об`єкт відповідача на предмет обстеження прибули представники філії Інфоксводоканал.

Щодо надання послуг на об`єкті апелянта, який розташований за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м «Дружний», вул. Сонячна, 31, позивач вказує, що актом обстеження №4861 від грудня 2018 року було встановлено, що об`єкт підключений до послуг водоспоживання, облік якого здійснювався через водомір марки Sensus 2,5 д-20мм №, а актами №5061 від 29.12.2018 та №5062 від 29.12.2018 було виведено з експлуатації пошкоджений (розбитий водомір) та ввід водопостачання було закрито та опломбовано. Відтак, за твердженням позивача, можливість отримувати послуги водопостачання та водовідведення на об`єкті відповідача завжди була, а припинена була лише з моменту демонтажу пошкодженого водоміру, закриттям крану та опломбуванням.

Позивач також відзначає, що повідомлення закінчення терміну договору було надіслано відповідачем на адресу позивача вже після виявлення порушення п. 5.18 Правил №190, що на думку позивача, свідчить про штучне уникнення відповідальності, яка передбачена вимогами Правил № 190.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 28.12.2006 року між ТОВ „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал (виробник) та ТОВ „Автостоянка „Автолюкс (споживач) було укладено договір №171/4 про послуги водопостачання та водовідведення (далі Договір) , відповідно до умов п.1.1 якого водоканал надає послуги по поданню питної води по ГОСТ2874-82 Вода питна на об`єкти споживача, а також по прийняттю стічних вод зливових стоків, що скидаються абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об`єктів (Додаток №1) .

23.08.2011 року між сторонами була укладено Додаткову угоду до Договору якою були внесені зміни до Договору, зокрема замінено найменування сторін на Виробник та Споживач та внесено зміни у п. 2.1 Договору.

У відповідності до п.2.1 Договору, в редакції даної Додаткової угоди, встановлено, що сторони у своїх правовідносинах зобов`язуються керуватися чинними нормативними актами, у тому числі „Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення у населених пунктах України, затвердженими Наказом Мінжитлокомунгоспу України №190 від 27.06.2008 р. (надалі Правила №190).

Згідно з п.2.3.1. Договору з урахуванням змін, виробник має право вимагати своєчасної та повної оплати наданих послуг від споживача.

Пунктом 2.3.3. Договору передбачено, що виробник має право в будь-який час перевіряти стан роботи водопостачання, обладнання, приладів обліку води та знімати їх показання, спільно з представником споживача.

За умовами п.2.4.1. Договору (із змінами), споживач зобов`язаний утримувати у належному технічно справному стані водопровідні-каналізаційні мережі, прилади та пристрої, обладнання, що знаходяться на його балансі.

Відповідно до п.2.4.5. Договору (із змінами), споживач зобов`язаний забезпечити належний санітарно-технічний стан приміщень, водомірних вузлів, а також збереження водомірів (штуцерних та фланцевих з`єднань, обвідних ліній, пломб та ін.) та доступ представників виробника для зняття показів витрат води.

Положенням п.2.4.13 Договору, з урахуванням змін, передбачено, що при виході водоміру з ладу, споживач зобов`язаний негайно повідомити про це виробника у 3-денний строк; у присутності представника виробника виконати власними силами та засобами роботи по його заміні на новий. Всі роботи, пов`язані з ремонтом мереж водопостачання, монтажем, демонтажем водоміра, реконструкцією водомірного вузла або водопровідного вводу виконуються лише після повідомлення споживачем відповідних служб виробника та лише в присутності представника виробника. При невиконанні зазначених вимог, розрахунки за водокористування проводяться за пропускною здатністю водопровідного вводу за 24 години на добу.

Згідно з п.7.3 Договору визначено, що даний договір діє з 28.12.2006 року до 31.12.2009 року. Договір вважається продовженим на наступні 5 (п`ять) років, якщо за місяць до його припинення сроку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов у відповідності з діючим законодавством України.

Відповідно до додатку №1 до Договору, сторонами визначено дислокація об`єкта ТОВ Автостоянка „Автолюкс, що користуються послугами водопостачання-водовідведення станом на 2006 рік., а саме місцезнаходження об`єкта зазначено с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Сонячна, 31, Овідіопольський район.

Як вбачається з акту на опломбування з`єднань водомірного вузлу №11832 від 08.11.2010 підписаного сторонами (а.с.17), представником Філії Інфоксводоканал було опломбовано штуцерне з`єднання водоміру Sensus-25 № пломбою ОД 52785.

12.12.2018 представниками Філії Інфоксводоканал було проведено контрольне зняття показів водоміру ТОВ Автостоянка Автолюкс, за результатом якої встановлено пошкодження водоміру, а саме його розбиття, про що складено акт №4861, підписаний директором відповідача. При цьому, в зазначеному акті було викликано представника відповідача на засідання технічної комісії, яке призначене на 21.12.2018.

Згідно витягу з протоколу засідання технічної комісії №47 від 21.12.2018, у зв`язку з порушенням п.5.18 Правил водокористування технічною комісією було постановлено здійснити розрахунок відповідно до п.3.3, 3.4 Правил, споживачу в 10 денний строк здійснити заміну водоміра на водомір класу точності С, управлінню по контролю та промислового водокористування, у разі не оплати, відключити від системи водокористування.

З акту №5061 від 29.12.2018 складеного представником Управління по контролю та промисловому водокористуванню Філії Інфоксводоканал та директором ТОВ Автостоянка Автолюкс вбачається, що представником позивача було виведено з експлуатації лічильник води для здійснення його заміни на клас С.

29.12.2018 року представником Управління по контролю та промисловому водокористуванню Філії Інфоксводоканал за присутності директора відповідача було здійснено закриття крану, демонтовано водомір та опломбовано пломбою МВК 50028820.

Листом від 27.12.2018 ТОВ Інфокс, повідомило ТОВ Автостоянка Автолюкс, що у зв`язку з виявленими порушеннями на об`єкті відповідача, які зафіксовані в акті №4861 від 12.12.2018 року, ТОВ „Інфокс здійснено розрахунок водоспоживання на суму 20 286, 31 грн. При цьому, повідомлено відповідача про необхідність в строк до 15.01.2019 року сплатити вказану суму та в 10-денний строк здійснити роботи по заміні водоміра на прилад обліку води класу точності С. Даний лист було вручено директору відповідача 09.01.2019 року під розпис.

Проте, відповідач заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції погодився із доводами позивача та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

За статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Укладений між сторонами договір є договором надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що регулюється Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VІІІ, Законом України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 №2918-ІІІ (Закон України №2918), Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 №30 (далі - Правила №30), Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 (Правила №190).

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору, зокрема з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

За приписами частини другої статті 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані, зокрема: раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньобудинкових мереж та обладнання; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об`єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання.

В силу приписів ч.1 ст.23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право, зокрема, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначений Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі -Правила №190).

Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (пункт 1.1. Правил №190).

Пунктом 1.3. Правил №190 встановлено, що виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.

Згідно з п. п. 5.1, 5.2, 5.13 Правил №190 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію. Вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу. Споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Пунктом 5.9 Правил №190 передбачено, що у разі відсутності у споживача засобу обліку або неможливості виконати ремонт існуючого виробник має право зобов`язати споживача встановити або замінити засіб обліку у визначений ним термін відповідно до умов договору.

За пунктом 5.13. Правил№190 споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Відповідно до п. 5.14 Правил №190 користування встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об`єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Згідно з п 5.15. №190 Правил користування, повірка, ремонт та обслуговування засобів обліку, що належать споживачам (крім квартирних), виконуються за їх рахунок.

У разі виникнення у споживача обґрунтованих сумнівів щодо правильності показів засобу обліку він може звернутись до виробника або спеціалізованої організації з заявою про його позачергову повірку. (п.5.16 Правил №190).

Пунктом 5.18 Правил №190 врегульовано, що споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до пункту 15.6. Правил №190 у разі пошкодження мереж, споруд водопостачання або водовідведення особи, що виявили таке пошкодження, зобов`язані негайно повідомити про це виробника та здійснити всі можливі заходи щодо усунення наслідків цього пошкодження. Ліквідація пошкоджень виконується виробником або організацією, яка має відповідну ліцензію на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, за участю виробника.

Пунктом 15.2 Правил №190 передбачено, що виробники та споживачі зобов`язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів.

У п.2.4.13 укладеного між сторонами договору, сторонами погоджено, що при виході водоміру з ладу, споживач зобов`язаний негайно повідомити про це виробника у 3-денний строк; у присутності представника виробника виконати власними силами та засобами роботи по його заміні на новий. Всі роботи, пов`язані з ремонтом мереж водопостачання, монтажем, демонтажем водоміра, реконструкцією водомірного вузла або водопровідного вводу виконуються лише після повідомлення споживачем відповідних служб виробника та лише в присутності представника виробника. При невиконанні зазначених вимог, розрахунки за водокористування проводяться за пропускною здатністю водопровідного вводу за 24 години на добу.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 08.11.2010 представником Філії Інфоксводоканал у присутності представника ТОВ Автостоянка Автолюкс складено акт на опломбування з`єднань водомірного вузлу №11832 розташованого за адресою Мізікевича, вул. Сонячна, 31.

При цьому в означеному акті, який підписано представником відповідача, зазначено, що у випадку виходу водоміру з ладу споживачу необхідно в 3-денний строк письмово повідомити про це Службу з контролю за водокористуванням та в присутності представника провести його заміну. Також вказано, що споживач відповідає за цілісність пломб та з`єднань водолічильника в порядку визначеному п.п. 5.17., 5.18. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України та договором на послуги водопостачання та водовідведення.

Даний Акт підписано представником ТОВ Автостоянка Автолюкс без будь-яких зауважень.

Відтак, за умовами укладеного між сторонами договору, у відповідності до акту на опломбування з`єднань водомірного вузлу та згідно з Правилами №190, на споживача покладеного обов`язок щодо забезпечення охорони і цілісності приладів обліку, які перебувають у нього на балансі, зокрема не допускати їх пошкодження.

Так, у грудні 2018 представниками позивача було проведено контрольне зняття показів водоміру ТОВ Автостоянка Автолюкс, за результатом якої встановлено пошкодження водоміру, а саме його розбиття, про що складено акт №4861.

Даний Акт підписаний представником ТОВ Автостоянка Автолюкс без будь-яких зауважень.

Колегія суддів відзначає, що за умовами вищевказаних Правил №190, а також умов укладеного між сторонами договору, на споживача покладено обов`язок повідомлення виробника у разі виявлення будь-яких пошкоджень приладу обліку, виходу його з ладу, тощо.

Однак, наявні матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження звернення ТОВ Автостоянка Автолюкс до позивача з приводу виявленого пошкодження приладу обліку.

Слід також відзначити, що в Акті від 12.12.2018 №4861, який підписано представником відповідача, зазначено, що споживачеві необхідно 21.12.2018 з`явитися на засідання технічної комісії за адресою вул. Басейна, 5.

Однак, як свідчить Виписка з протоколу засідання технічної комісії №47 від 21.12.2018, представник відповідача на засідання технічної комісії не з`явився та жодних заперечень з приводу виявленого порушення не висловив.

Відповідно до п. п. 3.1-3.4 Правил №190, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил). У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Перевіривши здійснений ТОВ "Інфокс" розрахунок заборгованості ТОВ „Автостоянка „Автолюкс, колегією суддів встановлено, що він здійснений у відповідності до вимог п. п. 3.3, 3.4 Правил №190, є вірним та обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що заявлені ТОВ "Інфокс" позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Колегією суддів не приймають до уваги твердження апелянта з приводу того, що наявні матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем самовільних дій у відповідності до п. 5.18 Правил №190, з огляду на таке.

Так, п. 5.18 Правил №190 врегульовано, що споживач відповідає за цілісність та збереження, зокрема, засобів обліку та у разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Як зазначено вище, відповідачем допущено порушення умов укладеного між сторонами договору, а також 5.18 Правил №190, за що передбачена відповідальність згідно п.п. 3.3, 3.4 цих Правил, в даному випадку внаслідок незбереження цілісності засобу обліку.

Не заслуговують на уваги й твердження апелянта з приводу того, що ним не отримувалися послуги водопостачання, з огляду на таке.

За умовами укладеного між сторонами договору водоканал надає послуги по поданню питної води по ГОСТ2874-82 Вода питна на об`єкти споживача, а також по прийняттю стічних вод зливових стоків, що скидаються абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об`єктів.

Слід відзначити, що даний договір як станом на час виявлення порушення, так й на теперішній час є чинним, зворотного сторонами не доведено.

Додатком №1 до названого договору є дислокація об`єкта ТОВ Автостоянка „Автолюкс, що користуються послугами водопостачання-водовідведення станом на 2006 рік., а саме місцезнаходження об`єкта зазначено с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Сонячна, 31, Овідіопольський район.

В матеріалах справи наявне свідоцтво серії А01 №592223 про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ Автостоянка Автолюкс, з якого вбачається, що адресою місцезнаходження ТОВ Автостоянка Автолюкс є: 65037, Одеська обл, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Сонячна, буд. 31.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.06.2005 року, на підставі рішення Таїровської селищної ради від 30.12.2004 р. №540-IV та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.03.2005 року ТОВ Автостоянка Автолюкс є власником земельної ділянки площеюс1,2002 га у межах згідно з планом, доданого до акту, що розташована за адресою: с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Сонячна, 31.

Як вбачається з акту на опломбування з`єднань водомірного вузлу №11832 від 08.11.2010 підписаного сторонами, представником Філії Інфоксводоканал було опломбовано штуцерне з`єднання водоміру Sensus-25 № пломбою ОД 52785 з приводу його заміни у зв`язку із закінченням терміну держповірки.

З акту №5061 від 29.12.2018 складеного представником Управління по контролю та промисловому водокористуванню Філії Інфоксводоканал та директором ТОВ Автостоянка Автолюкс вбачається, що представником позивача було виведено з експлуатації лічильник води для здійснення його заміни на клас С.

Крім того, 29.12.2018 року представником Управління по контролю та промисловому водокористуванню Філії Інфоксводоканал за присутності директора відповідача було здійснено закриття крану, демонтовано водомір та опломбовано пломбою МВК 50028820.

Відтак, наявними матеріалами справи підтверджується, що водопостачання на об`єкті відповідача було припинено вже після виявленого порушення, а саме 29.12.2018 з моменту демонтажу пошкодженого водоміру та закриттям та опломбуванням крану.

До того ж, слід відзначити, що у даному випадку предметом спору є стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору та Правил №190, які полягають незбереженні останнім приладу обліку, та не вирішується питання щодо (не)споживання відповідачем послуг, які надаються за договором.

Не заслуговують на уваги й посилання апелянта на складений за участі представника позивача акт обстеження №17877 від 21.08.2020, оскільки такий акт був складений вже після виявленого представниками позивача порушення цілісності приладу обліку у грудні 2018.

Щодо тверджень апелянта про те, що у ІІ кварталі 2013 закінчився термін експлуатації водоміру, оскільки не була проведена його держповірка, колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до п.п. 5.14, 5.15 Правил №190 усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об`єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку. Повірка, ремонт та обслуговування засобів обліку, що належать споживачам (крім квартирних), виконуються за їх рахунок.

Отже, у відповідності до Правил №190 прострочення встановлення терміну держповірки не призводить до закінчення терміну експлуатації водоміру, а є наслідком визначення об`єму води на підставі п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Не є обґрунтованими й твердження апелянта з приводу того, що механічні пошкодження приладу обліку виникли внаслідок природного явища, оскільки такі твердження відповідача не підтверджується жодними належними доказами. До того ж, як вже було зазначено вище, на споживача покладається обов`язок щодо збереження приладу обліку та повідомлення виробника про будь-які виявлені його пошкодження. Однак, наявні матеріали справи не містять доказів повідомлення ТОВ Автостоянка Автолюкс позивача про виявлене пошкодження водоміру.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2020 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2020 у справі №916/2215/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 22.01.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Мишкіна М.А.

Суддя Ярош А.І.