ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021м. ДніпроСправа № 904/4512/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Тетерятник А.М., розглянув спір

за позовом Комунального підприємства "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

до Обласного комунального підприємства "Фармація", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 804 786,38 грн. та виселення з орендованого приміщення

Представники:

від позивача Адигезалов М. Адалет Огли

від відповідача Сидоренко О.А.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва "Дніпропетровської обласної ради" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить:

- стягнути заборгованість за договором оренди №180-8/VІІ-2/24 від 24.03.2017 в сумі 130 033,53 грн., штрафні санкції в сумі 664 615,82 грн., витрати за спожиті комунальні послуги в сумі 9 945,71 грн., пеня у сумі 191,32 грн.;

- виселити Обласне комунальне підприємство "Фармація" з нежитлового приміщення загальною прощею 30.7 кв. м. по пр. Пушкіна, 26 м. Дніпро та передати ці приміщення Комунальному підприємству "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради".

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що термін дії договору оренди № 180/8/VII-2/24 від 24.03.2017 закінчився 01.11.2019, відповідач своєчасно не звільнив орендоване приміщення, чим порушив умови договору.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує зазначаючи, що заборгованість з орендної плати та відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги відсутня, про що свідчать платіжні доручення додані до відзиву (а.с. 88-115).

Щодо нарахування позивачем штрафних санкцій згідно п. 8.9 договору оренди від 24.03.2017 № 180-8/VII-2/24, то цей договір припинив свою дію 01.11.2019, при цьому жодна з умов цього договору не містить виключень щодо терміну дії умов, наведених в п. 8.9 цього договору.

Крім того, відповідач вважає, що з пункту 8.9 договору не слідує, що повинно відбуватися збільшення штрафних санкцій, оскільки воля відповідача при підписанні договору не була направлена на трактування пункту 8.9 договору в сторону зростання, про яке вказує позивач.

Також відповідач заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу зазначаючи, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження понесення витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою від 25.08.2020 позовну заяву Комунального підприємства "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва "Дніпропетровської обласної ради" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

31.08.2020 від позивача надійшла заява, до якої останнім залучено належні докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача, а також, платіжне доручення № 323 від 28.08.2020 про сплату судового збору в сумі 6 227,42 грн., відсутність яких на момент подання позовної заяви стала підставою для залишення її без руху.

Ухвалою від 07.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.09.2020.

24.09.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Представник позивача в підготовче засідання 28.09.2020 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить залучене до матеріалів справи поштове повідомлення (а.с. 82).

Представник відповідача також в дане засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, яку господарським судом задоволено.

Ухвалою суду від 28.09.2020 розгляд підготовчого засідання відкладався до 28.10.2020.

Представник позивача в підготовче засідання 28.10.2020 не з`явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи, яку господарським судом задоволено, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 07.12.2020 та відкладено підготовче засідання до 18.11.2020, про що постановлено ухвалу суду.

Ухвалою від 18.11.2020 позовну заяву Комунального підприємства "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради" залишено без руху на підставі частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано надати до суду: обґрунтований розрахунок суми основного боргу, штрафних санкцій, витрат за спожиті комунальні послуги та пені із зазначенням сум за кожний взятий період нарахування.

27.11.2020 позивачем подано заяву на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2020, в якій наведено обґрунтовані розрахунки заявлених до стягнення сум.

Крім того, довідка від 26.11.2020 № 974 долучена позивачем до заяви про усунення недоліків від 27.11.2020, судом до уваги не приймається, з огляду на те, що остання не направлялася на адресу відповідача.

Ухвалою суду від 08.12.2020 призначено підготовче засідання на 16.12.2020.

16.12.2020 позивачем подано клопотання про залучення доказу до матеріалів справи.

Представник відповідача в підготовче засідання 16.12.2020 не з`явився, надіславши заяву про відкладення розгляду справи.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.01.2021, про що постановлено ухвалу суду.

16.01.2021 відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/7091/20 і набрання рішенням у цій справі законної сили.

Клопотання задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

До того ж, слід зазначити, що згідно з пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі лише у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Докази, надані позивачем у справі, що розглядається, дозволяють суду оцінити обставини, пов`язані з предметом спору.

З огляду на викладене у господарського суду відсутні об`єктивні причини, які б перешкоджали розгляду справи.

У судовому засіданні, під час з`ясування головуючим чи має представник відповідача заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, останнім було подано заявлено усні клопотання про залишення без руху позовної заяви та про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів.

Щодо вказаних клопотань, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За приписами частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

З огляду на те, що відповідачем не вказано поважних причин пропуску строку на подачу вказаних клопотань, останні залишено судом без розгляду.

Крім того, відповідачем було подано заяву про відвід головуючого судді, в задоволенні якої господарським судом було відмовлено, про що оголошено вступну та резолютивну частину ухвали в судовому засіданні.

18.01.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору та його належне виконання щодо здійснення орендних платежів, наявність заборгованості зі сплати орендних платежі.

24.03.2017 Комунальним закладом «Дніпропетровський спеціалізований клінічний центр матері та дитини ім. М.Ф. Руднєва», правонаступником якого є Комунальне підприємство "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради" (далі- Орендодавець) та Обласним комунальним підприємством "Фармація" (далі Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 180-8/VII-2/24 (а.с. 14-18).

Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1.1. Договору з метою ефективного використання комунального майна Орендодавець на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 № 180-8/ VII передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, далі об`єкт оренди, для розміщення аптечного пункту.

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1, частини 4 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з пунктом 3.1 Договору за користування об`єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно з чинним законодавством (розмір якої визначається за результатами конкурсу). Орендна плата за базовий місяць оренди згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору та за результатом конкурсу, становить 12 000,00 грн. (без урахування ПДВ та індексу інфляції).

Орендна плата сплачується Орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди Орендодавцю (пункт 3.5 Договору).

Вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг з технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж і т. ін. не входить до складу орендної плати та сполячується Орендарем оремо у формі та порядку, погодженому з Орендодавцем та на підставі укладеного договору на відшкодування комунальних послуг (пункт 3.8 Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.06.2017 до 01.11.2019 (пункт 11.1 Договору).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2020 у справі № 904/6249/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020, у задоволенні позову обласного комунального підприємства "ФАРМАЦІЯ" до Комунального закладу "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дніпропетровська обласна рада про визнання договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 180-8/VII-2/24 від 24.03.2017, укладеного між Обласним комунальним підприємством "ФАРМАЦІЯ" та Комунальним закладом "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради, продовженим з 01.11.2019 на той самий строк, а саме на два роки п`ять місяців і на тих самих умовах, які були передбачені цим же договором відмовлено повністю.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене строк дії договору закінчився 01.11.2019.

Згідно з пунктом 4.4 Договору у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні Орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди Орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених Орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Судом враховано, що відповідно до статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найма оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Доказів на підтвердження того, що відповідачем було повернуто спірне орендоване майно матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач після закінчення строку дії договору продовжував користуватися орендованим майном, позивачем відповідно до пункту 3.5 Договору нарахована орендна плата за період з 01.11.2019 по 01.08.2020 в сумі 130 033,53 грн., а також витрати за спожиті комунальні послуги у сумі 9 945,71 грн.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до звернення Комунального підприємства "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" з даним позовом до суду здійснені розрахунки за спірним договором оренди в частині сплати суми основного бору та витрат за спожиті комунальні послуги, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень (а.с. 88-115), у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 8.9 Договору сторони погодили, що у випадку не звільнення (несвоєчасного звільнення) об`єкту оренди у разі припинення або розірвання цього Договору, Орендар сплачує штрафні санкції за весь час фактичного користування об`єктом оренди у таких розмірах: за перший місяць фактичного користування об`єктом оренди подвійний розмір орендної плати, розрахованої за останній місяць оренди, за другий місяць фактичного користування об`єктом оренди подвійний розмір орендної плати і т.д. При цьому, в жодному разі договір оренди не вважається продовженим на новий строк.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення орендованого майна у строк визначений договором не виконав, позивачем нараховано штрафні санкції відповідно до пункту 8.9 Договору за весь час фактичного користування об`єктом у сумі 664 615,82 грн.

Згідно зі статтею 785 Цивільного кодексу України уразі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вказаною нормою Законодавства не передбачено можливості сторонам самостійно погоджувати розмір неустойки за неповернення орендованої речі, у зв`язку з чим до стягнення підлягає неустойка у сумі 260 067,00 грн.

Крім того, на підставі пункту 2.2.3 Договору № 1 про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та експлуатаційні витрати від 12.07.2017 укладеного між Комунальним закладом «Дніпропетровський спеціалізований клінічний центр матері та дитини ім. М.Ф. Руднєва», правонаступником якого є Комунальне підприємство "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради" (далі- Балансоутримувач) та Обласним комунальним підприємством "Фармація" (далі Орендар), відповідно до якого при несвоєчасному внесенні плати Орендар зобов`язаний сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки, позивачем нараховано пеню за період з 30.11.2019 по 31.07.2020 у сумі 191,32 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Господарський суд зазначає, що позивачем не доведено та документально не підтверджено період порушення зобов`язання щодо здійснення витрат за спожиті комунальні послуги за вказані періоди, у зв`язку з чим вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача стосовно повернення спірного нерухомого майна, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1, 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

У статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з пунктом 4.4 Договору у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні Орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди Орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених Орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Враховуючи той факт, що строк дії договору закінчився 01.11.2019, доказів його продовження матеріали справи не містять, як і не містять доказів повернення відповідачем спірного об`єкту оренди, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Щодо витрат пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначає позивач, у зв`язку із розглядом у Господарському суді Дніпропетровської області справи № 904/4512/20, ним були понесені витрати на професійну правову допомогу адвоката Адигезалов М. Адалет Огли у загальному розмірі 48 790,00 грн., на підтвердження чого, останнім долучено до матеріалів справи Акт надання послуг від 19.06.2020.

У вказаному акті відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, вказаний акт датовано 19.06.2020, тоді як позивач звернувся з даним позовом до суду 18.08.2020.

Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати за надані адвокатом послуги.

Зазначене вище, позбавляє суд можливості прийти до висновку про те, що сума вказана в акті №1, була сплачена позивачем адвокату, за послуги, пов`язані з розглядом саме цієї справи.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення заяви Комунального підприємства "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального підприємства "Фармація" (49057, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 171; ) на користь Комунального підприємства "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" (49006, м. Дніпро, пр. Пушкіна, 26, ) 260 067,00 грн. (двісті шістдесят тисяч шістдесят сім гривень 00 коп.) - що складають суму неустойки за неповернення об`єкта, 6 003,01 грн. (шість тисяч три гривні 01 коп.) - судового збору.

Виселити Обласне комунальне підприємство "Фармація" (49057, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 171; ) з нежитлового приміщення загальною прощею 30.7 кв. м. що розташовано пр. Пушкіна, 26 м. Дніпро та передати ці приміщення Комунальному підприємству "Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва" Дніпропетровської обласної ради" (49006, м. Дніпро, пр. Пушкіна, 26, ).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті задоволення позовних та відносно покладання на відповідача судових витрат пов`язаних з наданням професійної правової допомоги вимоги - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 28.01.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко