РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2021Справа № 910/6080/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О.,

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метпромресурси» (вул. Каунаська, буд. 27, м. Київ, 02160) до Головного управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, буд. 15, м. Київ, 01601), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1: Національна поліція України (вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601), Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01024), Товариство з обмеженою відповідальністю «МастерМетсервіс» (пр-т Богдана Хмельницького, буд. 153-к, м. Дніпро, 49057) про стягнення 504225,00 грн,

Представники сторін:

від позивача: адвокат Кравчук Олена Андріївна (довіреність від 01.06.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4824/10 від 29.03.2012);

від відповідача-1: Роменська Євгенія Павлівна (довіреність № 485/109/01/26-20 від 11.03.2020, наказ № 4о/с від 10.01.2020);

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи-1: Тракало Андрій Васильович (наказ № 1442 о/с від 29.11.2019)

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

04.05.2020 Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Метпромресурси» (вул. Каунаська, буд. 27, м. Київ, 02160) до Головного управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, буд. 15, м. Київ, 01601), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1: Національна поліція України (вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601), Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01024), Товариство з обмеженою відповідальністю «МастерМетсервіс» (пр-т Богдана Хмельницького, буд. 153-к, м. Дніпро, 49057) про стягнення 504225,00 грн та була передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ «Метпромресурси» в рахунок відшкодування шкоди, завданої Головним управлінням Національної поліції в Київській області, грошові кошти у сумі 504225,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про протиправність дій слідчого СВ Яготинського ВП ГУНП в Київській області Кучми Д.О. в межах кримінального провадження № 0000335 щодо неповернення вилученого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачам у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, з урахуванням положень п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, запропоновано позивачу у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, а також визначено відповідачам строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання пояснень третім особам щодо позову - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Київській області 21.05.2020, про що свідчить реєстр вручення поштових відправлень.

09.06.2020 до суду від відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час досудового розслідування було встановлено, зокрема, і під час допиту начальника Яготинської дільниці позивача ОСОБА_1 , що вилучений 20.11.2019 на території Яготинської дільниці позивача металобрухт, загальною масою 112 050 кг, належить відповідно до договору №14/05 від 14.05.2019 ТОВ «Мастер Метсервіс», після закриття кримінального провадження вищезазначений металобрухт було повернуто власнику.

10.06.2020 до суду від Національної поліції України надійшли письмові пояснення, а яких зазначено, що позивачем не надано доказів того, що йому завдано шкоди саме на вказану суму, зокрема, не долучено експертної оцінки майна, а проведений власноручний розрахунок не є допустимим доказом, в силу статті 77 ГПК України. Позивачем не доведено протиправність дій слідчого СВ Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, зокрема і не встановлено незаконність постанови від 21.12.2019 у КП №0000335 про закриття кримінального провадження.

17.06.2020 до суду від відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позову, оскільки казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, і позивачем не надано жодного рішення суду про визнання дій працівників поліції або Казначейства протиправними або неправомірними, внаслідок чого порушено право позивача. Позивач має довести наявність всіх чотирьох елементів правопорушення, в тому числі і вини, а його посилання на необхідність застосування статей 1173, 1174 ЦК України, які не потребують доведення вини, є безпідставними. Відповідальність за втрачений речовий доказ згідно з діючим законодавством повинно нести ТОВ «Мастер Метсервіс» в особі ОСОБА_2 , який отримав вказане майно відповідно до розписки.

18.06.2020 до суду від відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області надійшли клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання про виклик свідка.

22.06.2020 до суду від позивача надійшли клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив відповідача-1, в якій він зазначає, що постанова від 21.12.2019 про закриття кримінального провадження станом на 09.01.2020 не містила пункту щодо розпорядження речовим доказом - металобрухтом. У жодній відповіді слідчий не повідомив про місцезнаходження вилученого у позивача майна. Після вилучення слідчим металобрухту позивач 28.11.2019 звертався до Яготинського районного суду Київської області зі скаргою №28/11 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000335, однак суд ухвалою від 29.11.2019 відмовив у задоволенні скарги, пославшись на те, що слідчим винесено постанову про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 21.11.2019, відповідно до якої вилучений у ТОВ «Метпромресурси» під час обшуку 20.11.2019 металобрухт визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Відтак, позивачу не було повернуто належний йому на праві власності металобрухт. Слідчий у кримінальному провадженні перевищив межі наданих йому повноважень, вилучивши під час обшуку металобрухт у його власника та на власний розсуд розпорядився ним, позбавивши позивача права власності на належне йому майно. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача-1 позивачу завдано шкоду у сумі 504 225,00 грн.

22.06.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2. Позивач зазначає, що саме слідчий, як сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язаний був зберігати 112 050 кг металобрухту, який він визнав речовим доказом. При цьому, саме слідчий під час обрання способу збереження речового доказу мав керуватися та виконувати вимоги норм чинного законодавства, зокрема ст. 100 КПК України та Порядку №1104. При цьому, законодавством прямо передбачено умови та спосіб збереження речових доказів вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, зі змісту мотивувальної частини постанови від 21.12.2019 про закриття кримінального провадження вбачається, що заявником - ТОВ «Мастер Метсервіс» було заявлено про викрадення у нього 100 000 кг металобрухту, однак слідчий весь вилучений у позивача та належний йому металобрухт у кількості 112 050 кг передав зацікавленій особі - представнику ТОВ «Мастер Метсервіс» ОСОБА_2

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 клопотання відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області від 18.06.2020 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено, постановлено проводити розгляд справи № 910/6080/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.07.2020.

23.07.2020 позивач подав до суду клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 клопотання позивача від 22.06.2020 про витребування доказів задоволено. Витребувано у Головного управління Національної поліції в Київській області оригінал для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчену копію матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 від 14.11.2019, досудове розслідування в якому здійснювалось СВ Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області (слідчий Кучма Д.О.). Встановлено строк для подання витребуваних судом доказів - до 04.09.2020.Підготовче засідання у справі № 910/6080/20 відкладено на 10.09.2020.

20.08.2020 на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 відповідач надав оригінал та копію матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, судом задоволено усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, продовжено строк підготовчого провадження до тридцяти днів та відкладено підготовче засідання на 24.09.2020.

23.09.2020 до суду від відповідача 1 надійшла заява про перенесення судового засідання у справі.

23.09.2020 до суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він зазначав, що викрадений у ТОВ «Мастер Метсервіс» та вилучений у позивача металобрухт різниться за своїми якісними показниками, перш за все, розмірами кусків.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О., з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (COVID-19), у зв`язку із наявністю випадків захворювання, підготовче засідання у справі № 910/6080/20 відкладено на 15.10.2020, а в подальшому на 29.10.2020.

29.10.2020 до суду від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закриття кримінального провадження №0000965 від 08.05.2020 або набрання законної сили обвинувального вироку суду у вказаному кримінальному провадженні за скаргою директора ТОВ «Метпромресурси» за фактом можливого зловживання владою слідчим СВ Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кучмою Д.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання у справі № 910/6080/20 відкладено на 05.11.2020.

05.11.2020 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

В подальшому підготовче засідання у справі № 910/6080/20 відкладено на 26.11.2020.

16.11.2020 до суду від відповідача 1 надійшли письмові доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі.

25.11.2020 до суду від позивача надійшли письмові доповнення до заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у задоволенні клопотання відповідача Головного управління національної поліції київської області від 29.10.2020 про зупинення провадження у справі відмовлено. Підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2020.

17.12.2020 оголошено перерву на 18.01.2021.

18.01.2021 позивач подав додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 18.01.2021 розгляд справи відкладено на 22.01.2021.

У судове засідання 22.01.2021 з`явились представники сторін, надали пояснення по справі.

В судовому засіданні 22.01.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

03.05.2019 між публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метпромресурси» (покупець) укладено договір №М-П-03/05, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати покупцю брухт та відходи чорних металів (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору.

Відповідно до п. 4 договору №М-П-03/05 від 03.05.2019 право власності на товар по даному договору переходить від продавця до покупця в пункті приймання-передачі товару. Датою поставки товару та переходу права власності на нього є дата оформлення вантажоодержувачем приймально-здавальних актів форми №69, форми №19 або дата складання між продавцем та покупцем видаткової/прибуткової накладної.

На виконання умов вказаного договору та відповідно до акту приймання брухту та відходів чорних металів від 08.10.2019 в м. Яготин, вул. Вокзальна, буд. 1 ПАТ «Укрвторчормет» передало, а ТОВ «Метпромресурси» прийняло брухт чорних металів вид 1-9, 12, 17, 17У, 18, 25, 34, 500-502, 508, 510 ДСТУ 4121-2002 вагою 117,351 тон на суму 528 079,50 грн, тобто за ціною 4500 грн за 1 тону металів.

Ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду від 15.11.2019 у справі №382/2035/19 надано дозвіл на виявлення та вилучення 100 000 кг металобрухту на території Яготинської дільниці ТОВ «Метпромресурси», що знаходиться за адресою: вул. Вокзальна, 1, м. Яготин Київської області, слідчим слідчого відділу Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції головного управління Національної поліції в Київській області Кучмою Д.О. у кримінальному провадженні №0000335 від 14.11.2019, розпочатому на підставі заяви ОСОБА_2, який є представником за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Метсервіс» про те, що в м. Яготин по вул. Вокзальна, 1 представники ТОВ «Метпромресурси» вчиняють крадіжку майна ТОВ «Мастер Метсервіс».

20.11.2019 проведено обшук за вказаною адресою.

За результатами проведення обшуку виявлено та вилучено металобрухт загальною вагою 112 050 кг, який постановою слідчого Кучми Д.О. від 21.11.2019 визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання Приватному підприємству «Яготинський Рембуд», що знаходиться за адресою: вул. Згурівська, 29, м. Яготин, Київська область.

Відповідно до розписки без дати, складеної представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Метсервіс» ОСОБА_2, вказаний металобрухт у кількості 112 050 кг передано на зберігання до закінчення досудового розслідування ТОВ «Мастер Метсервіс».

В матеріалах справи містяться запит адвоката позивача слідчому СВ Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НПУ у Київській області Кучмі Д.О. щодо повідомлення місця перебування належного ТОВ «Метпромресурси» та вилученого під час обшуку 20.11.2019 металобрухту у загальній кількості 112 050 кг, а також про особу, якій зазначений металобрухт переданий на зберігання, у відповідь на який слідчий Кучма Д.О. надіслав позивачу лист від 09.01.2020, що вказаний металобрухт визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Також в матеріалах справи міститься клопотання позивача від 11.12.2019 №11/12-1 про передачу металобрухту у загальній кількості 112 050 кг на відповідальне зберігання позивачу для зберігання на території майнового комплексу за адресою: Київська область, місто Яготин, вул. Вокзальна, 1.

Постановою слідчого СВ Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Кучмою Д.О. від 21.12.2019 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000335 від 14.11.2019, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Речові докази у кримінальному провадженні, а саме металобрухт загальною масою 112 050 кг повернуто власнику - ТОВ «Мастер Метсервіс».

Посилаючись на те, що внаслідок вилучення під час обшуку спірного майна у його власника - позивача ТОВ «Метпромресурси» з території Яготинської дільниці ТОВ «Метпромресурси», та його неповернення власнику після закриття кримінального провадження, позивачу ТОВ «Метпромресурси» завдано шкоду у розмірі 504 225,00 грн., позивач просить задовольнити позов та стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ «Метпромресурси» 504 225,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Дії (бездіяльність) ГУНП в Київській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України).

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною четвертою статті 168 КПК України.

Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі - Порядок № 1104) визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до пункту 27 Порядку № 1104 схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку.

Відповідно до статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За статтею 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Отже, обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та негайно повернути тимчасово вилучене майно після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що сторона обвинувачення не накладала арешт на вилучене майно та фактично передала його без прийняття рішення у формі постанови особі, яка не є його власником, законним володільцем.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Законом України № 475/97 від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

При цьому відповідно до положень статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Позивач на підтвердження права власності на вказаний металобрухт, надав акт прийому передачі в оренду майна від 02.05.2019, укладений між ПАТ «Укрвторчормет» та ТОВ «Метпромресурси»; акт прийому-передачі в оренду майна, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Вокзальна, 1 від 02.05.2019; договір №М-П-03/05 від 03.05.2019 щодо купівлі-продажу металобрухту, укладеного між ПАТ «Укрвторчормет» та ТОВ «Метпромресурси»; акт прийому брухту та відходів чорних металів між ПАТ «Укрвторчормет» та ТОВ «Метпромресурси» від 08.10.2019.

Крім того, матеріали кримінального провадження №0000335 від 14.11.2019 містять докази, що підтверджують право власності позивача на вилучений з Яготинського цеху ТОВ «Метпромресурси» металобрухт. Зокрема, позивач листом №17/12 від 17.12.2019 та ПАТ «Укрвторчормет» листом №17/12-1 від 17.12.2019 направили слідчому на його запити копії підтверджуючих документів.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом у цій справі є ГУНП в Сумській області, як особа, відповідальна у спірний період за збереження та повернення тимчасового вилученого майна, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача від 11.12.2019 №11/12-1 про передачу металобрухту у загальній кількості 112 050 кг на відповідальне зберігання позивачу для зберігання на території майнового комплексу за адресою: Київська область, місто Яготин, вул. Вокзальна, 1.

Разом з тим, постановою слідчого СВ Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Кучмою Д.О. від 21.12.2019 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000335 від 14.11.2019, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Речові докази у кримінальному провадженні, а саме металобрухт загальною масою 112 050 кг повернуто ТОВ «Мастер Метсервіс».

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний і державою Україна у спірних правовідносинах не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяних позивачу збитків.

При цьому суд зазначає, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Враховуючи, що в даному випадку майно було вилучено у власника ТОВ «Метпромресурси», арешт на нього не накладався, а після закриття кримінального провадження воно було передано ТОВ «Мастер Метсервіс», суд дійшов висновку про протиправність позбавлення позивача належного йому майна.

Доводи Національної поліції України щодо неоскарження позивачем бездіяльності слідчого у порядку КПК України судом до уваги не приймаються, оскільки у матеріалах справи наявне листування із органом Національної поліції, слідчим з приводу повернення речових доказів після закриття кримінального провадження. Крім того, відшкодування органом державної влади заподіяної шкоди (спричинених збитків) у порядку ЦК України, не ставиться в абсолютну залежність від попереднього використання усіх без виключення процесуальних засобів оскарження незаконних дій посадової особи органу державної влади.

Стверджуючи про необхідність попереднього судового рішення, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди, відповідач не врахував, що спірні деліктні правовідносини виникли у зв`язку з втратою тимчасово вилученого майна, тобто, через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17.

При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги доводи Державної казначейської служби України щодо обов`язку з відшкодування шкоди фізичною особою, що прийняла спірні матеріальні цінності на зберігання, оскільки в силу характеру правовідносин органу досудового розслідування та позивача, порядок відшкодування вартості втраченого майна (речових доказів) встановлений статтею 100 КПК України, Порядком №1104, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Розглядаючи доводи відповідача щодо необґрунтованості та недоведеності розміру завданої шкоди, суд виходить з того, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

За приписами частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд в силу приписів частини першої статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлені судом фактичні обставини викладаються в судовому рішенні з посиланням на докази, на підставі яких їх встановлено.

Позивачем здійснено розрахунок розміру збитків, виходячи з вартості, за якою позивач придбав металобрухт у ПАТ «Укрвторчормет» за договором №М-П-03/05 від 03.05.2019, а саме брухт чорних металів вид 1-9, 12, 17, 17У, 18, 25, 34, 500-502, 508, 510 ДСТУ 4121-2002 вагою 117,351 тон на суму 528 079,50 грн, тобто за ціною 4500,00 грн за 1 тону. Враховуючи, що слідчим вилучено 112 050 кг металобрухту, розмір збитків складає 504 225,00 грн. (112,050 х 4500 грн).

Господарський суд погоджується з вказаним розрахунком збитків, та вважає, що він документально доведений.

Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданням поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Приписами ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Статтею 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 17 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Статтею 16 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Наразі майно власнику не повернуто, а правові підстави для не повернення спірного майна або зволікання у його поверненні - відсутні.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 року у справі №1-36/2001, за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України Про Державний бюджет України на 2000 рік та статті 25 Закону України Про Державний бюджет України на 2001 рік (справа про відшкодування шкоди державою), також визначено, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок державного бюджету.

Як встановлено статтею 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Також, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини від 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном передбачено статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України, розпорядником якого, у спірних правовідносинах, є Державна казначейська служба України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.11.2019 у справі 242/4741/16-ц, з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що позивачем належним чином доведено факт порушення його прав у вигляді заподіяння майнової шкоди, а тому позовні вимоги позивача про стягнення шкоди в сумі 504 225,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 7 563,38 грн. слід віднести на відповідача-1, стягнувши його в дохід державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метпромресурси» (02160, м. Київ, вул. Каунаська, буд. 27, код 42929987) в рахунок відшкодування шкоди, завданої Головним управлінням Національної поліції в Київській області, грошові кошти в сумі 504 225 (п`ятсот чотири тисячі двісті двадцять п`ять) грн 00 коп.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, код 40108616) в дохід Державного бюджету України 7 563 (сім тисяч п`ятсот шістдесят три) грн 38 коп. судового збору.

4. Повернути Головному управлінню Національної поліції в Київській області оригінал матеріалів кримінального провадження №0000335 в одному томі на 285 арк.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 4 Розділу X «Прикінцеві положення» та п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 29.01.2021.

Суддя В.О.Демидов