ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.01.21 Справа № 917/266/20
Суддя Мацко О.С. при секретарі судового засідання Дяченко Д.Б., розглянувши матеріали справи № 917/266/20
про звернення стягнення на предмет іпотеки
Представники учасників справи:
від позивача: Гнатенко О.М.
від відповідача та третіх осіб: відсутні
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.12.2020 року задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в рахунок погашення перед позивачем заборгованості за Кредитним договором №151213К12 від 24.07.2013, укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди №151213N3 від 24.07.2013, у розмірі 197 409,88 дол. США та 100 105 589,70 гривень звернено стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за укладеними між акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством «Березоволуцьке».
Водночас, судом встановлено, що при винесенні вказаного рішення не було вирішено питання про судові витрати. У зв"язку з цим, ухвалою від 30.12.2020р. судом було призначено на 26.01.2021р. проведення судового засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі з повідомленням учасників справи.
Представник позивача у засіданні просив вирішити питання про стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору.
Інші учасники справи представників у засідання не забезпечили, про час та місце його проведення повідомлялися судом належним чином.
Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат (судового збору), виходить з приписів ст.129 ГПК України, згідно яких судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 735 700,00 грн., підлягає стягнення з відповідача.
Розглядаючи та відхиляючи як необгрунтовані пояснення відповідача з приводу розподілу судових витрат, подані ним під час розгляду справи по суті (арк.справи 4-7, том 3 справи), суд керується наступним:
Відповідач стверджує, що судовий збір за подачу позовної заяви про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, має розраховуватись, виходячи з вартості заставного майна.
Однак, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України Про судовий збір, виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2019 р. у справі № 907/9/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
З огляду на зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, беручи до уваги те, що позивач, звертаючись з позовом про звернення стягнення на предмет застави, визначив, що до грошових вимог, які підлягають задоволенню за рахунок звернення стягнення на заставлене майно, належить сума боргу за кредитним договором № 151213К12 від 24.07.2013 р. у розмірі 197 409,88 доларів США та 100 105 589,70 грн., що становить ціну даного позову, сума судового збору за подання даної позовної заяви майнового характеру, яка підлягає сплаті, становить 735 700,00 грн. (350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Дана сума судового збору і була сплачена позивачем.
Керуючись ст.ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, - ВИРІШИВ:
2. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
3. Копії додаткового рішення направити сторонам та третім особам.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.
Повне рішення складено 26.01.2021р.
Суддя О.С.Мацко