РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2021Справа № 910/11820/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна"

до 1)Офісу великих платників податків ДПС

2)Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення 806 366,42 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Худзій Д.М. (дов. б/н від 02.01.2020);

від відповідача-1: Корнейчук О.Л.;

від відповідача-2: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДПС (відповідач - 1) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (відповідач - 2) про стягнення 806 366,42 грн. збитків.

Позов обґрунтовано тим, що незаконним рішенням органу державної влади, а саме: Податковим повідомленням - рішенням Офісу великих платників податків ДФС України № від 07.03.2018 позивачу було заподіяно збитків у вигляді витрат позивача на оплату отриманих юридичних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/11820/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.09.2020.

14.09.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві зазначено, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату правової допомоги не є збитками, оскільки такі витрати за правовою природою не є заходом цивільно-правової відповідальності, не мають ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а їх наявність та розмір не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. Отримання позивачем послуг з юридичного консультування, підготовки процесуальних документів, представництва інтересів позивача під час розгляду скарги тощо не є обов`язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть вчиняти вказані дії та представляти її інтереси, є її правом.

14.09.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач-2 зазначає, що законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку господарського судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства. За твердженням відповідача-2, вимоги позивача про стягнення з державного бюджету понесених збитків у розмірі 806 366,42 грн. є безпідставними.

22.09.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, Позивач зазначає, що витрати позивача щодо оскарження податкового повідомлення-рішення не належать до судових витрат, не пов`язані з веденням судової справи, а тому до них не підлягають застосування норми Господарського процесуального кодексу України в частині судових витрат.

24.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 05.11.2020.

03.11.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення. Позивач зазначає, що витрати на правову допомогу були понесені лише в результаті неправомірного податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 розгляд справи призначено на 24.12.2020.

У судовому засіданні 24.12.2020 розгляд справи відкладено на 12.01.2021.

У судовому засіданні 12.01.2021 оголошено вступну та резолютивну частині рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Офіс великих платників податків ДФС України відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" виніс податкове повідомлення-рішення № від 07.03.2018 про донарахування ПДВ в сумі 79 359 369,78 грн. та 39 679 684,89 грн. штрафних санкцій.

З податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018 вбачається, що воно прийняте на підставі акта № 26/28-10-48-14/32464900 від 21.02.2018 з врахуванням висновку № 11/28-10-48-14/32464900 від 06.03.2018 комісії з розгляду спірних питань по розгляду поданого заперечення від 27.02.2018.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" подало до Державної фіскальної служби України скаргу 26.03.2018 на податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № від 07.03.2018, у якій просило скасувати вказане податкове повідомлення-рішення.

За результатами розгляду даної скарги Державна фіскальна служба України прийняла рішення № 18275/6/99-99-11-01-02-25 від 25.05.2018, відповідно до якого скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07.03.2018 в частині донарахувань по реалізації товарно-матеріальних цінностей невстановленим особам та у відповідній частині застосованих штрафних санкцій.

За твердженням позивача, Державною фіскальною службою України було скасовано частину податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018 в сумі 80 636 642,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що з метою захисту своїх прав кваліфікованим юристом, який має досвід оскарження податкових повідомлень-рішень на великі суми, підприємство уклало Договір надання юридичних послуг №1/18 від 17.03.2018.

На підставі цього договору адвокат Худзій Дмитро Михайлович здійснював аналіз доказів, підготовку документів для оскарження податкового повідомлення-рішення та представництво підприємства у ДФС України.

На підставі цього, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" та адвокат Худзій Д.М. склали акт наданих послуг від 19.06.2018 на суму 806 366,42 грн., який був оплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 13144 від 25.06.2018.

Позивач зазначає, що витрати позивача на оплату отриманих юридичних послуг є збитками підприємства, які були завдані незаконним рішенням органу державної влади, а саме податковим повідомленням-рішенням Офісу великих платників податків ДФС України № від 07.03.2018, які просить стягнути з відповідачів у судовому порядку.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено визначення відповідальності за завдану майнову шкоду, але для настання котрої відповідно потрібна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою та вину заподіювача шкоди.

За приписами ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або його посадовою чи службовою особою, при здійсненні органом або указаною особою своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цих органів або особи.

Згідно з ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Таким чином, встановлення конкретного розміру збитків пов`язане з його доведеністю кредитором.

Судом встановлено, що 17.03.2018 між позивачем (замовник) та адвокатом Худзій Д.М. (виконавець) укладено Договір про надання юридичних послуг №1/18 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець здійснює представництво замовника у органах Державної фіскальної служби та у судах всіх інстанцій з приводу оскарження податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018 визначеного у преамбулі до цього договору в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується оплатити вартість послуг, згідно погоджених тарифів.

Згідно з п. 5.1.Договору вартість послуг за цим Договором становить 1 % від суми частки оскарженого повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження в органах ДФС України, крім того, 1 % від суми частки оскарженого податкового повідомлення-рішення в порядку судового провадження.

Судом встановлено, що адвокатом Худзій Д.М. у відповідності до умов Договору про надання юридичних послуг №1/18 від 17.03.2018 складено скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 07.03.2018.

За результатами розгляду даної скарги Державна фіскальна служба України прийняла рішення № 18275/6/99-99-11-01-02-25 від 25.05.2018, відповідно до якого скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07.03.2018 в частині донарахувань по реалізації товарно-матеріальних цінностей невстановленим особам та у відповідній частині застосованих штрафних санкцій.

За твердженням позивача, Державною фіскальною службою України було скасовано частину податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018 в сумі 80 636 642,00 грн.

Згідно з п. 56.2. Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п. 17.1.2. Податкового кодексу України платник податків має право представляти свої інтереси в контролюючих органах самостійно, через податкового агента або уповноваженого представника.

Згідно з ст. 19 Податкового кодексу України платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах. Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності.

Відповідно до п. 1 розділу VI «Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916 особа, яка подала скаргу на рішення контролюючого органу, має право брати участь у розгляді матеріалів скарги особисто або через його уповноважених представників (у тому числі адвокатів).

Зі змісту рішення № 18275/6/99-99-11-01-02-25 від 25.05.2018 вбачається, що під час розгляду Державною фіскальною службою України скарги на податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС України № від 07.03.2018 приймали участь представники позивача, в тому числі адвокат Худзій Д.М.

Як зазначено судом, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. При цьому, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або його посадовою чи службовою особою, при здійсненні органом або указаною особою своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цих органів або особи.

Судом встановлено, що згідно Акту надання послуг від 19.06.2018 до Договору про надання юридичних послуг №1/18 від 17.03.2018 адвокатом Худзій Д.М. надані послуги на суму 806 366,42 грн., а саме здійснення підготовки адміністративної скарги для адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018, здійснення представництво замовника у Державній фіскальній службі України, що мало наслідком скасування вище вказаного повідомлення-рішення в частині суми 80 636 641,66 грн.

Таким чином, враховуючи те, що неправомірність дій Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018 підтверджено рішенням № 18275/6/99-99-11-01-02-25 від 25.05.2018 Державної фіскальної служби України, прийнятим в порядку адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, приймаючи до уваги, що звернення позивача до адвоката Худзій Д.М. щодо оскарження податкового повідомлення-рішення було зумовлено неправомірними діями податкового органу, приймаючи до увагу те, що в зв`язку з наданням адвокатом Худзій Д.М. послуг на суму 806 366,42 грн., суд приходить до висновку, що такі витрати позивача є збитками, які виникли внаслідок неправомірних дій податкового органу. В зв`язку із встановленням судом елементів складу збитків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків в розмірі 806 366,42 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат якщо вони пов`язані з розглядом відповідної судової справи.

Згідно з ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

В той же час, суд зазначає, що витрати позивача щодо оскарження податкового повідомлення-рішення № від 07.03.2018, не належать до судових витрат, оскільки не пов`язані з підготовкою та веденням судової справи. Оскільки витрати (збитки) позивача в розмірі 806 366,42 грн. не є судовими витратами, то до них не застосовуються норми Господарського процесуального кодексу України в частині судових витрат.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" про стягнення 806 366,42 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" до Офісу великих платників податків ДПС та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення 806 366,42 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (77330, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, село Копанки, вул. Лісова, будинок 1, ідентифікаційний код 32464900) 806 366 (вісімсот шість тисяч триста шістдесят шість) грн. 42 коп.

3.Стягнути з Офісу великих платників податків ДПС (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11Г, ідентифікаційний код 43141471) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (77330, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, село Копанки, вул. Лісова, будинок 1, ідентифікаційний код 32464900) 12 095 (дванадцять тисяч дев`яносто п`ять) грн. 50 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.01.2021

Суддя С. В. Стасюк