ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"20" січня 2021 р. Справа№ 910/1652/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання Мельничук О.С.

від позивача - Кебкал О.М.,

від відповідача - Нурищенко С.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія"

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року (повний текст рішення складено 16.10.2020)

у справі № 910/1652/20 (суддя Алеєва І.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій"

про стягнення 519 632, 15 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог),-

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" про стягнення 409 004, 38 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач прострочив сплату боргу в сумі 364 539, 32 грн. за договором поставки №01/08/2018 від 01.08.2018 року.

13.07.2020 року позивачем подано суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача борг на підставі видаткової накладної №0001027 від 11.07.2019 року в сумі 55 195, 00грн. При цьому, позивачем на вказану суму боргу нараховано та заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні нарахування на загальну суму 11 725, 93 грн.

Також, 11.09.2020 року позивачем подано суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог на 43 706, 84грн, яка складається з 32 400, 15 грн. пені, нарахованої позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання, 4 373, 47 грн. інфляційних нарахувань та 6 932, 22 грн. 3% річних за період з 25.01.2020 року по 11.09.2020 року.

Вказані заяви про збільшення позовних вимог були прийняті місцевим господарським судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" грошові кошти: заборгованість - 419 730 грн. 32 коп., 3 % річних - 12 395 грн. 71 коп., інфляційні втрати - 7 722 грн. 04 коп., 79 780 грн. 08 коп. - пені та витрати зі сплати судового збору - 7 794 грн. 48 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не надано суду доказів в порядку ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження здійснення розрахунку з позивачем за отриманий від нього товар в повному обсязі, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 419 734, 32 грн. підлягають задоволенню. Також, враховуючи встановлений місцевим господарським судом факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання перед позивачем в сумі 419 734, 32 грн. (в межах заявлених позовних вимог з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог), а також положення норм законодавства України та умови укладеного між сторонами спору договору, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 79 780, 08 грн. пені, 12 395, 71 грн. 3% річних та 7 722, 04 грн. інфляційних нарахувань. При цьому, місцевим господарським судом перевірено розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, здійснені позивачем, та встановлено їх арифметичну правильність.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року в частині задоволення позовних вимог в сумі 431 748, 55 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, а саме подати докази доплати судового збору в сумі 3 238 грн. 11 коп. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року у справі №910/1652/20 з доданими документами повернуто заявнику без розгляду.

17.12.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

28.12.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" повторно звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року в частині задоволення позовних вимог в сумі 431 748, 55 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року у справі №910/1652/20, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року у справі №910/1652/20 та призначено розгляд справи на 13.01.2021 року.

11.01.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.01.2021 року.

В судовому засіданні 20.01.2021 року представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову. Представник відповідача заперечував проти заяви про забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" та заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Гренландія" посилається на те, що після проголошення судового рішення у справі №910/1652/20 ТОВ «Міконт» удається до заходів штучного затягування розгляду справи у суді апеляційної інстанції, що виражається у поданні апеляційної скарги без сплати судового збору у повному розмірі та несвоєчасному виконанні ухвал Північного апеляційного господарського суду. Позивач вважає, що такі дії відповідача спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду у справі №910/1652/20 після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення через відсутність у ТОВ «Міконт» достатнього обсягу оборотних грошових коштів та активів, а також значні поточні зобов`язання зазначеного підприємства перед бюджетом та іншими кредиторами. У доказ вказаних доводів позивач надає інформацію з веб-порталу Уповноваженого органу Антимонопольного комітету України - ДП «Прозорро», з якої вбачається, що ТОВ «Міконт» є активним учасником державних закупівель. Крім того, позивачем з зазначеного веб-порталу взято копію фінансової звітності малого підприємства (баланс на 31.12.2019 року), що був підписаний цифровим електронним підписом директора ТОВ «Міконт» - Виговською Н.О., з якої вбачається, що станом на 31.12.2019 року вартість основних засобів підприємства становила 237,6 тис. грн. і зменшилась у порівнянні з попереднім роком майже у півтора рази, а поточні зобов`язання складають 8 092, 5 тис.грн. і збільшились у порівнянні з минулим роком майже у три рази, що на думку позивача свідчить про нарощування ТОВ «Міконт» боргових зобов`язань, виконання яких можливе буде лише у процедурі банкрутства. Крім того, позивачем з веб-порталу також взято Довідку про наявність обладнання, матеріально-технічної бази та технологій в якій вказано, що ТОВ «Міконт» не має у власності транспортних засобів, об`єктів нерухомого майна та іншого обладнання.

Отже, на думку позивача вказані вище обставини свідчать, що виконання судового рішення у справі №910/1652/20 щодо з стягнення з ТОВ «Міконт» заборгованості може бути значно ускладнене або взагалі унеможливлене через недостатність у останнього грошових коштів та майна.

Окрім цього, позивач вважає, що доводи відповідача щодо захворювання директора та значної кількості працівників зазначеного підприємства на короновірусну інфекцію CОVІD-19 у зв`язку з чим була призупинення робота всього офісу з 27.11.2020 року.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та заяву позивача про забезпечення позову встановила наступне.

Згідно з статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може застосувати кілька заходів до забезпечення позову.

Відповідно до частини 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.ч. 1, 4, статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Частиною 5 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Оцінюючи доводи учасників справи, суд апеляційної інстанції наголошує, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді заяви суд враховує всі обставини справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Зі змісту поданої позивачем заяви про забезпечення позову не вбачається жодних наявних доказів вчинення дій відповідачем, які б унеможливили виконання рішення у даній справі, а лише зазначені посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, що не може слугувати належним та допустимим доказом для вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання позивача, що відповідач є активним учасником державних закупівель говорить лише про те, що відповідач здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку, оскільки такі замовлення є не лише витратами для позивача, а й метою для отримання прибутку.

Щодо копії фінансової звітності малого підприємства (баланс на 31.12.2019 року) наданої позивачем, а також Довідки про наявність обладнання, матеріально-технічної бази та технологій колегія суддів зазначає, що вказані докази не є належними та допустимим доказами, які б підтверджували б факт того, що підприємство збанкрутує.

Крім того доводи щодо неправдивості посилань відповідача на захворювання директора та значної кількості працівників підприємства на короновірусну інфекцію CОVІD-19 у зв`язку з чим була призупинення робота всього офісу з 27.11.2020 року, колегія суддів зазначає, що такі доводи взагалі не є предметом доказування в даному випадку, оскільки вони не підтверджують та не спростовують будь-яких обставин щодо майнового стану відповідача.

Отже, забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 562 422, 63 грн., що знаходяться на поточних рахунках, які відкриті у банківських установах та належать ТОВ «Міжнародна інноваційна компанія нових технологій» призведе до порушення прав відповідача.

Крім того, в заяві про забезпечення позову на виконання вимог ст.139 ГПК України не наведено мотивів відсутності підстав для зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України).

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" про забезпечення позову з підстав, викладених у ній, задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" про забезпечення позову у справі №910/1652/20 відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню у строки та в порядку передбаченими ст.ст. 287-288 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз