СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Справа № 905/1007/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (вх. №2800 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Паляниця Ю.О. у справі № 905/1007/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл", м. Донецьк,

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", м. Київ,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал", м. Київ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні 1-го відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни, м. Київ,

про витребування майна

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл", звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову, яка прийнята судом до розгляду), в якому просив суд:

1) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () автозаправний комплекс загальною площею 34,6 кв. м, що розташований за адресою: Донецька область. м. Донецьк, вулиця Пухова, будинок 25а, який був зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36038292 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:50:35 год.;

2) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () автозаправний комплекс загальною площею 232,8 кв. м, що розташований за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська с/р), вулиця Лугова, будинок 1а, який був зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36038056 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:43:22 год.;

3) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () земельну ділянку, кадастровий номер: :02:000:0090, площа (га): 0,3716, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська с/р). вулиця Лугова, земельна ділянка 1а, яка була зареєстровані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36037609 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:30:29 год.;

4) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () земельну ділянку, кадастровий номер: :02:000:0001, площа (га): 0,4232, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська с/р), вулиця Лугова, земельна ділянка 1а, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36037270 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:15:11 год.;

5) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю автозаправочної станції з господарською спорудою загальною площею 46,7 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вулиця Донецька, будинок 50, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36036925 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:05:38 год.;

6) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () земельну ділянку, кадастровий номер::08:000:0404, площа (га): 0,0339, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Яковлівка, вулиця Ясинуватська, будинок 1, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36036593 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:53:36 год.;

7) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю автозаправочного комплексу загальною площею 189,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Яковлівка, вулиця Ясинуватська, будинок 1б, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36035821 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:46:01 год.;

8) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () автозаправний комплекс загальною площею 698,76 кв. м, що розташований за адресою: Донецька область. м.Харцизьк, вулиця Нахімова, будинок 65б, який був зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36035284 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:27:39 год.;

9) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю з господарською побудовою загального площею 63,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, проспект 301-ї Донецької дивизії, будинок 1, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36034664 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:12:01 год.;

10) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю АЗС з господарськими побудовами загальною площею 35,9 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця Щорса, будинок 108а, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36053067 (дата, час державної реєстрації) 23.03.2020 о 14:35:26 год.;

11) витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () вбудоване приміщення офісу з прибудовою загальною площею 765,8 кв. м, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця 50-річчя СРСР, будинок 37, яке було зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36053678 (дата, час державної реєстрації) 23.03.2020 о 14:59:01 год.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі № 905/1007/20 позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі №905/1007/20 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу аргументував порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (вх. №2800 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі № 905/1007/20; призначено справу до розгляду на 17 грудня 2020 року, про що повідомлено учасників справи в порядку статей 120, 268 Господарського процесуального кодексу України.

08.12.2020 засобами електронного зв`язку до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №12178), в якому, заперечуючи проти доводів позивача, 2-ий відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі №905/1007/20 залишити без змін. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у позові з підстав, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним. Також, заперечуючи проти доводів апелянта щодо недобросовісності набувача та безвідплатності договорів купівлі-продажу спірного майна, вказує на те, що матеріалами справи підтверджується факт оплатності вказаних договорів, за якими 1-ий відповідач набув право власності на таке майно (копії платіжних доручень про перерахування коштів на виконання умов договору). При цьому, вважає безпідставним посилання апелянта на положення Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки цей Закон спрямований на забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, тоді як позивач не здійснює господарської діяльності на вказаній території.

Також, вказаний документ надійшов до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 10.12.2020 вх. №12377.

10.12.2020 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Аси-Ойл" надійшло клопотання про витребування доказів (вх. №12324), в якому позивач просив витребувати від ДПІ у Солом`янському районі Головного управління ДФС України у місті Києві копії усієї поданої ТОВ "Відповідальний зберігач" () податкової та фінансової звітності за період 01.10.2018 по 11.12.2020.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 17.12.2020 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" розпочалось за участю представників апелянта, які підтримали заявлене клопотання про витребування доказів, зазначивши на необхідності дослідження вказаних документів для з`ясування питання, що входять до предмету доказування у цій справі, зокрема, щодо оплатності укладених відповідачами договорів купівлі-продажу спірного майна.

Присутній в судовому засіданні представник 2-го відповідача заперечував проти вказаного клопотання з підстав його необґрунтованості та зазначив про наявність доказів часткової оплати ТОВ "Відповідальний зберігач" за договорами купівлі-продажу. При цьому, представник 2-го відповідача зазначив про необізнаність з матеріалами справи, а отже, неможливість стверджувати щодо наявності таких доказів в матеріалах справи на підтвердження цих обставин.

Водночас, представники ТОВ "Аси-Ойл" заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що відзив ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" на апеляційну скаргу надійшов на адресу позивача лише 17.12.2020, а отже, зазначили про необхідність надання часу для викладення правової позиції щодо доводів та заперечень 2-го відповідача та узгодження такої позиції з клієнтом.

Заперечуючи проти таких тверджень представника позивача, представник 2-го відповідача зазначив про вчинення позивачем дій, спрямованих на затягування судового процесу.

Присутні представники апелянта надали пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги. Представник 2-го відповідача зазначив про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду та заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. При цьому, під час з`ясування обставин даної справи спірним було питання щодо оплатності укладених між відповідачами договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна, а також наявності доказів здійснення часткової оплати за такими договорами в матеріалах справи.

Представники інших учасників справи у судове засідання Східного апеляційного господарського суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.01.2021 до 15:15 години. Запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення щодо питань, які були предметом дослідження в судовому засіданні 17.12.2020.

04.01.2021 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" надійшла заява (вх. № 13), в якій надані пояснення щодо здійснення часткової оплати за спірними договорами купівлі-продажу у розмірі 1058000,00 грн, на підтвердження чого додано копії платіжних доручень. Крім того, на підтвердження здійснення господарської діяльності заявником надано дані бухгалтерського та податкового обліку ТОВ "Відповідальний зберігач".

Також, 04.01.2021 до апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" надійшла заява (вх. №07), до якої додано копію виписки з рахунку на підтвердження надходження від ТОВ "Відповідальний зберігач" грошових коштів у загальній сумі 1058000,00 грн на виконання договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

15.01.2021 до суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшли пояснення на відзив ТОВ "ФК "Централ Капітал" (вх. №455). Зокрема, представник апелянта зазначає про те, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна ТОВ "Аси-Ойл" та заборони його відчуження свідчить про відсутність права здійснювати державним реєстратором реєстраційні дії щодо такого майна, а набувач цього майна мав наполягати на знятті арешту; відсутність необхідних відомостей в іпотечних повідомленнях свідчить про порушення вимог щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. На думку позивача, обраний спосіб захисту (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) є ефективним, належним та співмірним (пропорційним), оскільки позбавлення права власності пов`язане з принципом реєстраційного володіння. Окрім цього, позивач вказує на відсутність в матеріалах справи доказів оплатності договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна, а також недобросовність набувача майна. Заявник зазначив про розповсюдженні дії Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на спірні правовідносини щодо нерухомого майна.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 21.01.2021 представник позивача відмовився від заявленого клопотання про витребування доказів (від 10.12.2020 вх. №12324), а тому колегія суддів дійшла висновку про залишення вказаного клопотання без розгляду.

Крім того, представник позивача заперечив проти долучення наданих відповідачами доказів, оскільки заявниками не обґрунтовано підстави неподання цих доказів до суду першої інстанції, що суперечить вимогам процесуального законодавства. На підтвердження своєї правової позиції надав суду апеляційної інстанції лекцію Секретаря Пленуму Верховного Суду Д. Луспеника щодо актуальних питань, які виникають під час розгляду цивільних справ у апеляційному та касаційному порядку, у тому числі в частині інституту доказування.

Щодо доданих відповідачами до матеріалів справи додаткових доказів, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для їх прийняття під час апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника, а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Частиною 1, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів (частина 7 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від апелянта, а також підтвердження такими доказами фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що додані до суду апеляційної інстанції нові докази не були предметом розгляду під час ухвалення оскаржуваного рішення, а заявниками не доведено належними та допустимими доказами під час апеляційного розгляду справи неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, посилання представника 2-го відповідача на надання цих доказів на виконання вимог суду апеляційної інстанції є необґрунтованим, оскільки судом апеляційної інстанції в порядку статті 81 ГПК України не вирішувалось питання щодо витребування доказів, а з урахуванням наданих в судовому засіданні пояснень щодо наявності таких доказів в матеріалах даної справи запропоновано надати письмові пояснення з цього приводу з відповідними доказами. Вказані обставини не свідчать про відсутність обов`язку заявників обґрунтувати поважність причин неподання цих доказів до суду першої інстанції.

Разом з тим, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поряд з цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, судова колегія долучає до матеріалів справи вищенаведені додаткові докази, однак до розгляду не приймає як такі, що подані в суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права.

Присутній у судовому засіданні 21.01.2021 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі №905/1007/20 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Присутній в судовому засіданні представник 2-го відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 - залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Як убачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (далі Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (далі позичальник) були укладені такі кредитні договори:

- кредитний договір від 29.02.2012 №009-02-12, відповідно до умов пункту 1.1 якого банк надає позичальникові кредит у розмірі, що не перевищує суму кредиту (ліміт фінансування якщо у графі 1 розділу І договору як тип фінансування визначено кредитну лінію), у порядку та на умовах, які встановлені у розділі І та розділі ІІ договору, а позичальник приймає, зобов`язується належним чином використати та повернути банку отриманий кредит, а також сплатити відповідні проценти і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у договорі. Відповідно до графи 1, 3, 8 розділу 1 договору тип кредитування кредитна лінія, ліміт фінансування складає 1387000,00 доларів США; дата повернення кредиту до 27.02.2015 (включно) (т.1, а.с. 18-25);

- кредитний договір від 05.10.2012 №033-08-12, відповідно до умов пункту 1.1 якого банк надає позичальникові кредит у розмірі, що не перевищує суму кредиту (ліміт фінансування якщо у графі 1 розділу І договору як тип фінансування визначено кредитну лінію), у порядку та на умовах, які встановлені у розділі І та розділі ІІ договору, а позичальник приймає, зобов`язується належним чином використати та повернути банку отриманий кредит, а також сплатити відповідні проценти і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у договорі. Відповідно до графи 1, 3, 8 розділу 1 договору тип кредитування кредитна лінія, ліміт фінансування складає 2400000,00 доларів США; дата повернення кредиту до 04.10.2017 (включно) (т.1, а.с. 41-48);

- кредитний договір від 29.11.2013 №054-11-13, відповідно до умов пункту 1.1 якого банк надає позичальникові кредит у розмірі, що не перевищує суму кредиту (ліміт фінансування якщо у графі 1 розділу І договору як тип фінансування визначено кредитну лінію), у порядку та на умовах, які встановлені у розділі І та розділі ІІ договору, а позичальник приймає, зобов`язується належним чином використати та повернути банку отриманий кредит, а також сплатити відповідні проценти і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у договорі. Відповідно до графи 1, 3, 8 розділу 1 договору тип кредитування кредитна лінія, ліміт фінансування складає 450000,00 доларів США; дата повернення кредиту до 28.11.2016 (включно) (т.1, а.с. 41-48).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.02.2012 №009-02-12 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (далі іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (далі іпотекодавець/боржник) укладені такі договори:

1) договір іпотеки від 29.02.2012 №009-02-12/1, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: будівлю з господарською побудовою загальною площею 63,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, просп.301-ї Донецької дивізії, буд.1 (т.1, а.с.26-29);

2) договір іпотеки від 29.02.2012 №009-02-12/3, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: автозаправний комплекс загальною площею 698,76 кв. м, що розташований за адресою: Донецька область, м.Харцизьк, вул.Нахімова, буд.65б (т.1, а.с.30-33);

3) договір іпотеки від 16.03.2012 №009-02-12/5, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно:

- земельну ділянку, кадастровий номер :08:000:0404, загальною площею 0,0339 га, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Яковлівка, вулиця Ясинуватська, буд.1б;

- будівлю автозаправочного комплексу, загальною площею 189,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Яковлівка, вулиця Ясинуватська, буд.1б (т.1, а.с. 34-36);

4) договір іпотеки від 18.05.2012 №009-02-12/7, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: будівлю автозаправочної станції з господарською спорудою, загальною площею 46,7 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Донецька, буд.50 (т.1, а.с. 37-40).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами від 29.02.2012 №009-02-12, від 05.10.2012 №033-08-12 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (далі іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (далі іпотекодавець/боржник) укладені такі договори:

1) договір іпотеки від 05.10.2012 №033-08-12/1, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно:

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0001, площею 0,4232 га, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська сільська рада), вул.Лугова, 1а;

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0090, площею 0,3716 га, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська сільська рада), вул.Лугова, 1а;

- автозаправний комплекс загальною площею 232,8 кв.м, що розташований за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська сільська рада), вул.Лугова, буд.1а (т.1, а.с.49-52);

2) договір іпотеки від 05.10.2012 №033-08-12/2, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: автозаправний комплекс загальною площею 34,6 кв.м, що розташований за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Пухова, буд.25а (т.1, а.с.53-56);

3) договір іпотеки від 18.05.2013 №033-08-12/6, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: будівлю АЗС з господарськими побудовами, загальною площею 35,9 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Щорса, буд.108а (т.1, а.с 57-60).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.11.2013 №054-11-13 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (далі іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (далі іпотекодавець/боржник) укладений договір іпотеки від 29.11.2013 № 54-11-13/1, за умовами якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: вбудоване приміщення офісу з прибудовою, загальною площею 765,8 кв.м, розташоване у квартирному (багатоповерховому) жилому будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.50-річчя СРСР, буд.37 (т.1, а.с. 69-72).

За умовами пунктів 6.1, 6.2 договорів іпотеки від 29.02.2012 №009-02-12/1, від 29.02.2012 №009-02-12/3, від 16.03.2012 №009-02-12/5, за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (фактичні вимоги): (а) всі боргові зобов`язання, не сплачені боржником, і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмету іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (іпотечні випадки):

(а) несплати боржником іпотекодержателю будь-якої суми боргових зобов`язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі;

(б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за ст.5 цього договору;

(в) інших обставин, передбачених законодавством та/чи цим договором.

Пунктом 6.4 вказаних договорів передбачено позасудове врегулювання. Цим сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання (і іпотекодавець згоден з такими шляхами позасудового врегулювання):

1) іпотекодержателю належить право від власного імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу предмету іпотеки у випадку його продажу іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином:

а) початкова ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта має бути не пізнішою ніж за один місяць до початку процедури позасудового врегулювання);

б) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 15 відсотків від первісної ціни продажу;

в) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (б) цього пункту протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 30 відсотків від первісної ціни продажу;

2) при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому договорі) з вказівкою про загальну суму боргових зобов`язань та граничний строк погашення боргових зобов`язань (іпотечне повідомлення). У випадку непогашення боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні за вартістю, визначеною внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта має бути не пізнішою, ніж за один місяць до дати набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки). У випадку, якщо вартість предмета іпотеки, визначена вищезазначеним шляхом, перевищує суму непогашених боргових зобов`язань та інших фактичних вимог, така різниця, після повного погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог, направляється іпотекодавцем на задоволення вимог інших осіб згідно з чинним законодавством України, а залишок після такого задоволення (протягом трьох місяців з дати задоволення всіх вищезазначених вимог) повертається іпотекодавцеві відповідно до чинного законодавства України;

3) звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на цьому договорі.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору іпотеки від 18.05.2012 №009-02-12/7 сторони дійшли згоди, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (фактичні вимоги): (а) всі боргові зобов`язання, не сплачені боржником, і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмету іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (іпотечні випадки):

(а) несплати боржником іпотекодержателю будь-якої суми боргових зобов`язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі;

(б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за ст.5 цього договору;

(в) інших обставин, передбачених законодавством та/чи цим договором.

Пунктом 6.4 вказаних договорів передбачено позасудове врегулювання. Цим сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання (і іпотекодавець згоден з такими шляхами позасудового врегулювання):

1) іпотекодержателю належить право від власного імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу предмету іпотеки у випадку його продажу іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином:

а) початкова ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта має бути не пізнішою ніж за один місяць до початку процедури позасудового врегулювання);

б) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 15 відсотків від первісної ціни продажу;

в) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (б) цього пункту протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 30 відсотків від первісної ціни продажу;

2) звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на цьому договорі.

За приписами пунктів 6.1, 6.2 договору іпотеки від 05.10.2012 №033-08-12/1 за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (фактичні вимоги): (а) всі боргові зобов`язання, не сплачені боржником, і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмету іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (іпотечні випадки):

(а) несплати боржником іпотекодержателю будь-якої суми боргових зобов`язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах;

(б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за ст.5 цього договору;

(в) інших обставин, передбачених законодавством та/чи цим договором.

Пунктом 6.4 вказаних договорів передбачено позасудове врегулювання. Цим сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання (і іпотекодавець згоден з такими шляхами позасудового врегулювання):

1) іпотекодержателю належить право від власного імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу предмету іпотеки у випадку його продажу іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином:

а) початкова ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта має бути не пізнішою ніж за один місяць до початку процедури позасудового врегулювання);

б) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 15 відсотків від первісної ціни продажу;

в) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (б) цього пункту протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 30 відсотків від первісної ціни продажу;

2) іпотекодержатель має право набути право власності на предмет іпотеки на підставі цього договору за вартістю, визначеною внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта повинна бути не пізніше, ніж за один місяць до дати набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки). У випадку, якщо вартість предмета іпотеки, визначена вищезгаданим шляхом, перевищує суму непогашених боргових зобов`язань та інших фактичних вимог, така різниця, після повного погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог, направляється іпотекодержателем на задоволення вимог інших осіб відповідно до діючого законодавства України, а залишок після такого задоволення (протягом одного місяця з дати задоволення всіх вищезгаданих вимог) повертається іпотекодавцю відповідно до діючого законодавства України;

3) звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на цьому договорі.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору іпотеки від 05.10.2012 №033-08-12/2 за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (фактичні вимоги): (а) всі боргові зобов`язання, не сплачені боржником, і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмету іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (іпотечні випадки):

(а) несплати боржником іпотекодержателю будь-якої суми боргових зобов`язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах;

(б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за ст.5 цього договору;

(в) інших обставин, передбачених законодавством та/чи цим договором;

(г) у разі неплатоспроможності/банкрутства боржника/іпотекодавця. При цьому іпотекодержатель має право протягом року з моменту виникнення неплатоспроможності/ банкрутства боржника та (або) іпотекодавця здійснити реалізацію предмета іпотеки або набути права власності на предмет іпотеки.

Пунктом 6.4 вказаних договорів передбачено позасудове врегулювання. Цим сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання (і іпотекодавець згоден з такими шляхами позасудового врегулювання):

1) іпотекодержателю належить право від власного імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу предмету іпотеки у випадку його продажу іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином:

а) початкова ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта має бути не пізнішою ніж за один місяць до початку процедури позасудового врегулювання);

б) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 15 відсотків від первісної ціни продажу;

в) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (б) цього пункту протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 30 відсотків від первісної ціни продажу;

2) іпотекодержатель має право набути право власності на предмет іпотеки на підставі цього договору за вартістю, визначеною внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта повинна бути не пізніше, ніж за один місяць до дати набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки). У випадку, якщо вартість предмета іпотеки, визначена вищезгаданим шляхом, перевищує суму непогашених боргових зобов`язань та інших фактичних вимог, така різниця, після повного погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог, направляється іпотекодержателем на задоволення вимог інших осіб відповідно до діючого законодавства України, а залишок після такого задоволення (протягом одного місяця з дати задоволення всіх вищезгаданих вимог) повертається іпотекодавцю відповідно до діючого законодавства України;

3) звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на цьому договорі.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договорів іпотеки від 18.05.2013 №033-08-12/6 та від 29.11.2013 №054-11-13/1 за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (фактичні вимоги): (а) всі боргові зобов`язання, не сплачені боржником, і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмету іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (іпотечні випадки):

(а) несплати боржником іпотекодержателю будь-якої суми боргових зобов`язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах;

(б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за ст.5 цього договору;

(в) інших обставин, передбачених законодавством та/чи цим договором;

(г) у разі неплатоспроможності/банкрутства боржника/іпотекодавця. При цьому іпотекодержатель має право протягом року з моменту виникнення неплатоспроможності/ банкрутства боржника та (або) іпотекодавця здійснити реалізацію предмета іпотеки або набути права власності на предмет іпотеки.

Пунктом 6.4 вказаних договорів передбачено позасудове врегулювання. У випадку порушення боржником боргових зобов`язань та/або, невиконання/неналежного виконання іпотекодавцем умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику (якщо він є відмінним від іпотекодавця) рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому договорі, письмову вимогу про усунення порушення (іпотечне повідомлення). В іпотечному повідомленні вказуються: стислий зміст порушених зобов`язань, загальна сума боргових зобов`язань, граничний строк погашення боргових зобов`язань але не менше ніж 30 календарних днів, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про усунення порушення, що міститься в іпотечному повідомленні.

У випадку непогашення боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання.

Цим сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання:

1) іпотекодержатель має право набути право власності на предмет іпотеки на підставі цього договору. З цією метою іпотекодержатель, у випадку невиконання боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, звертається до незалежного оцінювача, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво, з метою складення звіту про оцінку предмету іпотеки. Після отримання іпотекодержателем звіту про оцінку предмету іпотеки іпотекодержатель направляє іпотекодавцю повідомлення (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), в якому зазначає вартість предмету іпотеки, що була визначена суб`єктом оціночної діяльності, а також вказує про реалізацію ним свого права набути предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на підставі звіту про оцінку предмету іпотеки (повідомлення). При цьому право власності на предмет іпотеки вважається таким, що перейшло від іпотекодавця до іпотекодержателя, через 10 днів після направлення іпотекодавцю повідомлення або в іншу дату, що буде визначена в повідомленні.

У разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

2) іпотекодержатель має право від власного імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі цього договору. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу предмету іпотеки у випадку його продажу іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином:

а) початкова ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки (дата висновку незалежного експерта має бути не пізнішою, ніж за один місяць до початку процедури позасудового врегулювання);

б) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 15 відсотків від первісної ціни продажу;

в) при неможливості продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту (б) цього пункту, протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмету іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 30 відсотків від первісної ціни продажу;

3) звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на цьому договорі.

В подальшому, 26.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (цесіонарій) укладений договір відступлення прав вимоги (договір цесії) №01, відповідно до пункту 1.1 якого за цим договором цедент передав (відступив) цесіонарію свої права вимоги до боржника за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору, а цесіонарій прийняв (набув) права вимоги за основними договорами та зобов`язався сплатити цеденту ціну прав вимоги за цим договором. Сума права грошової вимоги, яка відступається цедентом цесіонарію за основними договорами складає 45765145,49 грн. Вказана сума відповідає розміру заборгованості боржника за даними бухгалтерського обліку цедента на дату здійснення цього відступлення (т.2, а.с.138-141).

Відповідно до пункту 1.2 цього договору за основними договорами відступаються наступні права:

- право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредитів відповідно до основних договорів,

- право вимоги сплати процентів за користування кредитами в розмірі, встановленому основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату відступлення,

- право вимоги сплати комісій та інших обов`язкових платежів у розмірі, встановленому основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату відступлення,

- право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов`язань за основними договорами.

Згідно з пунктом 1.4 зазначеного договору сторони домовились у строк, який не перевищує 10 календарних днів з дати укладення цього договору, укласти договори про передачу прав вимоги за договорами іпотеки та застави, які забезпечують виконання зобов`язань боржника за основними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору.

Додаток №1 до договору про відступлення прав вимоги (договору цесії) від 26.06.2015 №1 містить реквізити договорів застави (всі договори застави за кредитним договором №033-08-12 також поширюються на договір № 009-02-12), зокрема, договори іпотеки 29.02.2012 №009-02-12/1, від 29.02.2012 №009-02-12/3, від 16.03.2012 №009-02-12/5, від 18.05.2012 №009-02-12/7. Основна сума кредиту, в тому числі, прострочена сума кредиту 1965000 доларів США, проценти за користування кредитом 160579,64 доларів США, пеня -711213,78 грн (т.2, а.с.142-143).

02.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (новий іпотекодержатель) укладений договір про передачу прав за іпотечними договорами №1, за умовами пункту 1.1 якого відповідно до статті 24 Закону України від 05.06.2003 №898-IV "Про іпотеку" та умов цього договору, сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору, що здійснюється на підставі договору відступлення прав вимоги від 26.06.2015 №01, укладеного між сторонами, передаються права вимоги за іпотечними договорами, визначені цим договором (т.2, а.с. 144-145).

Іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору (п. 1.2 договору).

Додатком №1 до договору про передачу прав за іпотечними договорами від 02.07.2015 №1 визначено такий перелік договорів іпотеки: від 29.02.2012 №009-02-12/1, від 29.02.2012 №009-02-12/3, від 16.03.2012 №009-02-12/5, від 18.05.2012 №009-02-12/7 (т.2, а.с. 146).

Також, 26.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (цесіонарій) укладений договір відступлення прав вимоги (договір цесії) №02, відповідно до пункту 1.1 якого за цим договором цедент передав (відступив) цесіонарію свої права вимоги до боржника за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору, а цесіонарій прийняв (набув) права вимоги за основними договорами та зобов`язався сплатити цеденту ціну прав вимоги за цим договором. Сума права грошової вимоги, яка відступається цедентом цесіонарію за основними договорами складає 41012029,32 грн. Вказана сума відповідає розміру заборгованості боржника за даними бухгалтерського обліку цедента на дату здійснення цього відступлення (т.2, а.с.147-150).

Відповідно до пункту 1.2 цього договору за основними договорами відступаються наступні права:

- право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредитів відповідно до основних договорів,

- право вимоги сплати процентів за користування кредитами в розмірі, встановленому основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату відступлення,

- право вимоги сплати комісій та інших обов`язкових платежів у розмірі, встановленому основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату відступлення,

- право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов`язань за основними договорами.

Згідно з пунктом 1.4 зазначеного договору сторони домовились у строк, який не перевищує 10 календарних днів з дати укладення цього договору, укласти договори про передачу прав вимоги за договорами іпотеки та застави, які забезпечують виконання зобов`язань боржника за основними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору.

Додаток №1 до договору про відступлення прав вимоги (договору цесії) від 26.06.2015 №02 містить реквізити договорів застави (всі договори застави за кредитним договором №033-08-12 також поширюються на договір № 009-02-12), зокрема, договори іпотеки від 05.10.2012 №033-08-12/1, від 05.10.2012 №033-08-12/2, від 18.05.2013 №033-08-12/6. Основна сума кредиту, в тому числі, прострочена сума кредиту 1732505,68 доларів США, проценти за користування кредитом 170487,05 доларів США, у тому числі, прострочені проценти 157571,69 доларів США, пеня - 676064,11 грн (т.2, а.с.151-152).

02.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокомерц-Україна" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (новий іпотекодержатель) укладений договір про передачу прав за іпотечними договорами №02, за умовами пункту 1.1 якого відповідно до статті 24 Закону України від 05.06.2003 №898-IV "Про іпотеку" та умов цього договору, сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору, що здійснюється на підставі договору відступлення прав вимоги від 26.06.2015 №02, укладеного між сторонами, передаються права вимоги за іпотечними договорами, визначені цим договором (т.2, а.с. 153-154).

Іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору (п. 1.2 договору).

Додатком №1 до договору про передачу прав за іпотечними договорами від 02.07.2015 №2 визначено такий перелік договорів іпотеки: від 05.10.2012 №033-08-12/1, від 05.10.2012 №033-08-12/2, від 18.05.2013 №033-08-12/6 (т.2, а.с. 155).

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" з іпотечними повідомленнями (відповідно до статей 37, 38 Закону України "Про іпотеку") від 10.02.2020 вих. № 20/02-10/009/1, № 20/02-10/009/3, № 20/02-10/009/5, 20/02-10/009/7, в яких повідомлено про таке:

- на підставі договору про відступлення права вимоги (договору цесії) від 26.06.2015 №1 та договору про передачу прав за іпотечним договором від 02.07.2015 №01 ТОВ "ФК "Централ Капітал" набуло прав кредитора за кредитним договором від 29.02.2012 №009-02-12 та договорами іпотеки від 29.02.2012 №009-02-12/1, №009-02-12/3, від 16.03.2012 №009-02-12/5, від 18.05.2012 №009-02-12/7;

- станом на 07.02.2020 заборгованість ТОВ "Аси-Ойл" за кредитним договором складає 181383530,24 грн, у тому числі: 1) сума основного боргу - 1965000 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 48298521 грн; 2) прострочені проценти - 1081400,47 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 26580174,79 грн; 3) пеня - 105284452,20 грн; 4) інфляційні витрат - 1220382,24 грн;

- наявність зазначеної заборгованості підтверджує порушення позичальником умов кредитного договору та невиконання зобов`язання за договорами іпотеки, що є підставою для звернення стягнення на предмети іпотеки (т.1, а.с. 80-83, т.2, а.с. 83-91).

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" з іпотечними повідомленнями (відповідно до статей 37, 38 Закону України "Про іпотеку") від 10.02.2020 №20/02-10/033/1, №20/02-10/033/2 та №20/02-10/033/6, в яких повідомляло про таке:

- на підставі договору про відступлення права вимоги (договору цесії) від 26.06.2015 №1, №2 та договору про передачу прав за іпотечним договором від 02.07.2015 №02 ТОВ "ФК "Централ Капітал" набуло прав кредитора за кредитними договорами від 29.02.2012 №009-02-12, від 05.10.2012 № 033-08-12 та договорами іпотеки від 05.10.2012 №033-08-12/1, №033-08-12/2, від 18.05.2013 №033-08-12/6;

- станом на 07.02.2020 заборгованість ТОВ "Аси-Ойл" за кредитним договором від 29.02.2012 №009-02-12 складає 181 383 530,24 грн (у тому числі: 1) сума основного боргу 1965000 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 48298521 грн; 2) прострочені проценти 1081400,47 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 26580174,79 грн; 3) пеня 105284452,20 грн; 4) інфляційні витрати 1220382,24 грн) та за кредитним договором від 05.10.2012 № 033-08-12 складає 148 204 018,27 грн (у тому числі: 1) сума основного боргу 1732505,68 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 42583950,11 грн; 2) прострочені проценти 982358,46 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 24145781,57 грн; 3) пеня 80547700,27 грн; 4) інфляційні витрати 926586,31 грн);

- наявність зазначеної заборгованості підтверджує порушення позичальником умов кредитного договору та невиконання зобов`язання за договорами іпотеки, що є підставою для звернення стягнення на предмети іпотеки (т.1, а.с. 84-86, т.2, а.с.91-96).

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" з іпотечними повідомленнями (відповідно до статей 37, 38 Закону України "Про іпотеку") від 10.02.2020 №20/02-10/054/1, в яких повідомлено про таке:

- на підставі договору про відступлення права вимоги (договору цесії) від 26.06.2015 №03 та договором про передачу прав за іпотечним договором від 02.07.2015 №03 ТОВ "ФК "Централ Капітал" набуло прав кредитора за кредитним договором від 29.11.2013 №054-11-13 та договором іпотеки від 29.11.2013 №054-11-13/1;

- станом на 07.02.2020 заборгованість ТОВ "Аси-Ойл" за кредитним договором від 29.11.2013 №054-11-13 складає 41 513 205,91 грн, у тому числі: 1) сума основного боргу 450000 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 11 060 730,00 грн; 2) прострочені проценти 247 640,58 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 6 068 856,87 грн; 3) пеня 24 086 741,55 грн; 4) інфляційні витрати 278 877,49 грн;

- наявність зазначеної заборгованості підтверджує порушення позичальником умов кредитного договору та невиконання зобов`язання за договорами іпотеки, що є підставою для звернення стягнення на предмети іпотеки (т.1, а.с. 87, т.2, а.с. 97-98).

За таких умов, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" вимагало повного виконання зобов`язань за кредитними договорами та повідомляло про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки, у т.ч.:

- від власного імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому чинним законодавством та договором іпотеки;

- шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у порядку встановленому чинним законодавством та договором іпотеки.

У відповідь на вказані іпотечні повідомлення, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" лист від 17.02.2020 №1, в якому зазначало, що не має заборгованості за кредитними договорами від 29.02.2012 №009-02-12, від 09.11.2013 №054-11-13. Крім того, повідомило про те, що до дії статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" будь-які дії з іпотечним майном зупинені (т.1, а.с. 88, т.2 а.с. 82).

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (далі продавець), яке є іпотекодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" (далі покупець) були укладені такі договори:

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №5, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив земельну ділянку, площею 0,3390 га за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Яковлівка, вулиця Ясинуватська, буд.1-б, кадастровий номер :08:000:0404, цільове призначення: під розміщення автозаправочного комплексу (далі земельна ділянка, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 159-162).

Право власності на земельну ділянку належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №729712, зареєстрованого 27.04.2007 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за №02.07.170.00019. Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, посвідченого 18.04.2007 державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1565 (п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №4, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив будівлю автозаправочного комплексу, загальною площею 189,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька обл., Ясинуватський район, с. Яковлівка, вулиця Ясинуватська, буд.1б та складається з будівлі операторської літ. А-1 площею 189,8 кв.м, навісу літ. Б, навісу. В, резервуарів літ. №1-4, замощення літ. 1 (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 163-166).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно, виданого 07.09.2006 Спартаківською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Спартаківської сільської ради №141 від 23.08.2000. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 12.09.2006 Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 15978523 в книзі:1В, номер запису: 587 (п. 2 договору);

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №2, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив автозаправний комплекс загальною площею 698,76 кв. м, що розташований за адресою: Донецька обл., м.Харцизьк, вул.Нахімова, буд.65б, та складається з: операторної літ. А. площею 114,6 кв.м., мийки літ. А1 площею 93,5 кв.м, навісу літ Б. площею 465,4 кв.м, трансформаторної підстанції літ. В площею 6,0 кв.м, навісу літ. Г площею 25,20 кв.м, топливно-роздаточних колонок (4 шт.) літ. №1, підземних резервуарів для нафтопродуктів (5 шт.) літ. №2, очисних споруд літ. №3, замощення лі. №4 (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 167-170).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 25.01.2011, виданого Харцизькою міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Харцизької міської ради від 18.01.2011 №23. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 25.01.2011 Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації (м. Харцизьк) в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером:21684637 в книзі:12ю, номер запису:666 (п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №6, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив будівлю автозаправочної станції з господарською спорудою загальною площею 46,7 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця Донецька, будинок 50, та складається з: будівлі АЗС літ. А-1, площею 46,7 кв.м, навісу літ. Б, огородження літ. №1, 2, замощення літ. І (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 171-174).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу автозаправочної станції, посвідченого 28.02.2001 Туркіною Т.О., приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 573. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 14.03.2001 Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 24205007 в книзі:20в, номер запису: 7756;

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №7, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив земельну ділянку площею 0,4232 га за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, село Веселе, вулуця Лугова, 1а, кадастровий номер :02:000:0001, цільове призначення: під розміщення: автозаправного комплексу (далі земельна ділянка, предмет іпотеки) (т.2, а.с.175-178).

Право власності на земельну ділянку належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №180057, зареєстрованого 22.11.2005 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за №01. Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 08.09.2005, рішення Ясинуватського міськрайонного суду від 21.10.2005 по справі № 2-1997/2005 (п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №8, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив земельну ділянку площею 0,3719 га за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, село Веселе, вулуця Лугова, 1а, кадастровий номер :02:000:0090, цільове призначення: для розширення території автозаправного комплексу (далі земельна ділянка, предмет іпотеки) (т.2, а.с.179-182).

Право власності на земельну ділянку належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №703977, зареєстрованого 23.01.2008 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за №71. Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.01.2008 №146 (п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №9, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив автозаправний комплекс загальною площею 232,8 кв. м, що розташований за адресою: Донецька обл., Ясинуватський район, с.Веселе, вул.Лугова, буд.1а, та складається з: будівлі АЗС літ. А-1 площею 232,8 кв.м, навісу ТРК літ. Б, навісу ТРК літ. В, споруди літ. б, споруди літ. в, паркану літ. №4, замощення літ. І, резервуару літ. №5 (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 183-186).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про права власності б/н, виданого 19.04.2004 Спартаківською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Спартаківської сільської ради від 31.03.2004 №44. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 24.05.2004 Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.Донецька в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером:5519313 в книзі:1, номер запису:397 (п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №10, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив автозаправний комплекс загальною площею 34,6 кв.м, що розташований за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Пухова, буд.25а, та складається з будівлі операторської літ. А-1 площе. 36,4 кв.м, навісу з колонками літ. Б, резервуарів літ. В, замощення літ. І (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 186-189).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737(далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про права власності серії ЯЯЯ № 759150, виданого Головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради 03.03.2006 на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради в м. Донецьку № 85/2 від 22.06.2006. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 10.03.2006 Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.Донецька в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 14035455 в книзі:27в, номер запису:9025 (п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 23.03.2020 №11, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив будівлю АЗС літ. А-1, загальною площею 35,9 кв.м, з господарськими побудовами: склад-сторожка літ Б., резервуар лі. Г, резервуар літ. Д, резервуар літ. Е, навіс літ. Ж, навіс літ З, огородження літ. №1,2, замощення літ. І, що розташовані за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Щорса, буд.108а (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 190-193).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737, (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно, виданого 23.11.2012 Головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 23.11.2012 Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.Донецька в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 32451959 в книзі: 16дкв-3, номер запису: 7040. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.05.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, номер запису про право власності: 972830 (п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 23.03.2020 №12, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив вбудоване приміщення офісу з прибудовою, загальною площею 765,8 кв. м, що розташоване в квартирному багатоповерховому) жилому будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.50-річчя СРСР, буд.37 (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 194-197).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі свідоцтва на права власності № 2611342, виданого 18.04.2013 реєстраційною службою Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьк. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, номер запису про право власності: 712410(п.2 договору);

- договір купівлі-продажу від 20.03.2020 №1, відповідно до якого продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", продав, а покупець купив будівлі з господарською побудовою загальною площею 63,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, проспект 301-ї Донецької дивізії (вулиця 301-ї Донецької дивізії), буд.1, та складається з: будівлі автозаправочної станції літ. А-1 площею 63, 8 кв.м, навісу літ. Б, замощення літ. І, ІІ (далі нерухоме майно, предмет іпотеки) (т.2, а.с. 198-201).

Право власності на нерухоме майно належить ТОВ "Аси-Ойл", ідентифікаційний код 30500737 (далі іпотекодавець, боржник) на праві приватної власності на підставі дублікату догвоору купівлі-продажу нежилого приміщення ,посвідченого 25.11.2003 Туркіною Т.О., приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 4089. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 24.11.2005 Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.Донецька в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 393368 в книзі: 18в, номер запису: 7361.

Вказані договори купівлі-продажу підписані сторонами та посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., у зв`язку з їх укладанням нотаріусом внесено відповідні записи до реєстру, про що свідчить Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.05.2020 №№ 209267122, 209265775, 209266226, 209262319, 209260334, 209262849, 209257630, 209264864, 209259449, 209264086, 208121328 (т.1, а.с. 105-126).

У травні 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл", звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал", в якій просив:

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36038292 від 20.03.2020 15:50:35 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - автозаправний комплекс загальною площею 34,6 кв.м, що розташований за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Пухова, буд.25а, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36038056 від 20.03.2020 15:43:22 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - автозаправний комплекс загальною площею 232,8 кв.м, що розташований за адресою: Донецька обл., Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська сільська рада), вул.Лугова, буд.1а, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36037609 від 20.03.2020 15:30:29 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0090, площа (га): 0,3716, яка розташована за адресою: Донецька обл., Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська сільська рада), вул.Лугова, земельна ділянка 1а, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36037270 від 20.03.2020 15:15:11 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0001, площа (га): 0,4232, яка розташована за адресою: Донецька обл., Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська сільська рада), вул.Лугова, земельна ділянка 1а, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36036925 від 20.03.2020 15:05:38 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю автозаправочної станції з господарською спорудою загальною площею 46,7 кв. м, що розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Донецька, буд.50, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36036593 від 20.03.2020 14:53:36 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер :08:000:0404, площа (га): 0,0339, яка розташована за адресою: Донецька обл., Ясинуватський район, с.Яковлівка, вулиця Ясинуватська, буд.1б, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36035821 від 20.03.2020 14:46:01 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю автозаправочного комплексу загальною площею 189,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька обл., Ясинуватський район, с. Яковлівка, вулиця Ясинуватська, буд.1б, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36035284 від 20.03.2020 14:27:39 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - автозаправний комплекс загальною площею 698,76 кв. м, що розташований за адресою: Донецька обл., м.Харцизьк, вул.Нахімова, буд.65б, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36034664 від 20.03.2020 14:12:01 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю з господарською побудовою загальною площею 63,8 кв. м, що розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, просп.301-ї Донецької дивізії, буд.1, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №36053067 від 23.03.2020 14:35:26 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю АЗС з господарськими побудовами загальною площею 35,9 кв. м, що розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Щорса, буд.108а, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №36053678 від 23.03.2020 14:59:01 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - вбудоване приміщення офісу з прибудовою загальною площею 765,8 кв. м, що розташоване за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.50-річчя СРСР, буд.37 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач", внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною (т.1, а.с. 1-7).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, зокрема, про такі обставини: по перше, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 05.08.2016 все майно ТОВ "Аси-Ойл" перебуває під арештом та забороною відчуження за постановою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (номер запису про обтяження: 15758964), що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для відмови в державній реєстрації прав на спірне майно за ТОВ "Відповідальний зберігач"; по-друге, іпотечні повідомлення ТОВ "ФК "Централ Капітал" не містять інформацію про намір іпотекодержателя укласти правочини з продажу конкретного іпотечного майна, про умови договорів купівлі-продажу цього майна, ціни продажу предмету іпотеку, розподілу отриманих від продажу коштів тощо, що призвело до позбавлення ТОВ "Аси-Ойл" передабчених статтею 38 Закону України "Про іпотеку" прав; по-третє, підтвердженою є заборгованість позивача лише за кредитним договором №033-08-12 від 05.10.2012 (постанова Донецького апеляційного господарського суду від 17.12.2015 у справі №908/1245/15-г), а тому іпотекодержатель не мав права на звернення стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки, які укладені в забезпечення виконання інших кредитних договорів (№009-02-12 від 29.02.2012, №054-11-13 від 09.11.2013); по-четверте, спірне нерухоме майно ТОВ "Аси-Ойл" (предмет іпотеки), розташовано на території проведення антитерористичної операції, а тому в силу імперативних норм статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" зупинено дію положень статті 38 Закону України "Про іпотеку" (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки). За таких обставин, на думку позивача, ТОВ "ФК "Централ Капітал" не мало права на продаж іпотечного майна у порядку статті 38 Закону України "Про іпотеку", а внесення записів про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна і реєстрація останнього за ТОВ "Відповідальний зберігач" є незаконними.

Заперечуючи проти доводів позивача, 2-ий відповідач стверджував, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки позивач не здійснює діяльність на території проведення антитерористичної діяльності; на момент звернення стягнення на іпотечне майно антитерористична операція припинена у зв`язку з запровадженням операції об`єднаних сил.

В подальшому, позивач - ТОВ "Аси-Ойл", звернулось до місцевого господарського суду із заявою про зміну предмету позову на підставі частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій просив суд витребувати спірне нерухоме майно, що перебуває у незаконному володінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач". При цьому, позивач зазначав, що підстави позову залишаються незмінними.

Вказана заява прийнята судом першої інстанції на підставі статті 46 ГПК України.

Заперечуючи проти цих позовних вимог, 1-ий відповідач зазначив, зокрема, про такі обставини: по-перше, під час укладання правочинів купівлі-продажу предметів іпотеки, представником компанії було ретельно перевірено законність всіх поданих продавцем нотаріусу документів, серед яких були оригінали іпотечних договорів, оригінали іпотечних повідомлень-вимог та відповідь боржника-іпотекодавця про те, що він отримав іпотечні повідомлення: по-друге, враховуючи обставини звернення стягнення на іпотечне майно у м.Донецьк, представник компанії пересвідчився у тому, що строк, передбачений статтею 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" після завершення широкомасштабної антитерористичної операції сплив; по-третє, договори купівлі-продажу іпотечного майна є чинними та позивачем не ставиться вимога про визнання їх недійсними повністю або частково, внаслідок чого будь-який результат справи не поновить прав позивача.

07.09.2020 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказане рішення суду першої інстанції з посиланням на приписи статті 15, 16, 387, 397 ЦК України, а також на практику Верховного Суду мотивоване тим, що заявляючи віндикаційний позов позивач має підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. З огляду на те, що позивачем не доведено вибуття спірного майна з його фактичного володіння та наявність майна у володінні першого відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про витребування майна.

Також, місцевий господарський суд зауважив, що за відсутності доказів вибуття спірного майна із володіння ТОВ "Аси-Ойл", ефективними способами захисту цивільних прав позивача у цьому випадку є вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу, на підставі яких ці рішення було прийнято.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, щодо принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю, зазначив про підтвердження факту вибуття спірного нерухомого майна з володіння позивача, у зв`язку з чим, на думку апелянта, звернення до суду з даним позовом про витребування майна є законним, ефективним, належним і пропорційним способом захисту, мета якого забезпечення введення власника у володіння нерухомим майном, якого він був незаконно позбавлений. За твердженням апелянта, право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння регламентовано статтями 387, 388 ЦК України та додатково нормами статей 396, 400 ЦК України. Зазначив про те, що перший відповідач є недобросовісним набувачем, оскільки був обізнаний ро наявність перешкод до вчинення правочину, проте діяв всупереч звичаїв ділового обороту. Окрім цього, позивач вказував на безоплатність укладених між відповідачами договорів купівлі-продажу щодо нерухомого майна, а також на вибуття майна власника не з його волі інших шляхом.

Апелянт зазначив про такі порушення: порушення порядку державної реєстрації права власності, оскільки на все майно було накладено арешт; порушення процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки іпотекодержатель не повідомив усю обов`язкову інформацію; протиправність відчуження предметів іпотеки, розташованих на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України та статті 20 ГК України кожна особа/суб`єкт господарювання має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного/господарського законодавства.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 917/467/17, від 25.06.2018 у справі № 910/24249/16, від 17.07.2018 у справі № 910/237/18, від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл", звертаючись до суду із заявою про захист порушених, на його думку, прав власності позивача, вказав про необхідність відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний Зберігач" у власність позивача незаконно відчуженого Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (як іпотекодержателєм за договорами іпотеки) нерухомого майна (з урахуванням заяви про зміну предмета позову).

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 07.09.2020, місцевий господарський суд послався на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №905/633/19, та дійшов висновку про те, що за відсутності доказів вибуття спірного нерухомого майна із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" ефективними способами захисту цивільних прав позивача могло б бути скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, на підставі яких ці рішення було прийнято (частина 3 статті 26, частина 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 215, 216 Цивільного кодексу України).

Проте, колегія суддів вважає наведені посилання та висновки суду першої інстанції помилковими, та такими, що не відповідають чинному законодавству, з огляду на таке.

За змістом статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Глава 29 Цивільного кодексу України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння, а у статті 388 цього Кодексу визначено умови, за яких власник має право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правоморчностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Отже, однією з ключових умов звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки у такому випадку здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів. Окрім того, особливістю віндикаційного позову є відсутність спору з приводу належності позивачеві майна (майнових прав) на праві власності чи іншому титулі. За наявності відповідного спору право позивача не може бути захищено шляхом задоволення віндикаційного позову.

У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19) вказано, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом».

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).

Тобто, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння.

У даному випадку поняття володіння слід розглядати як складову змісту такого права.

Відповідно до пунктів 88, 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені у частині 1 статті 317 ЦК України, зокрема набуває і право володіння.

Такі ж висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 911/1902/19.

Отже, висновок суду першої інстанції, що спірне майно з володіння позивача не вибуло, не відповідає вказаним нормам матеріального права та правовим висновкам, які сформулювала Велика Палата Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права.

Відповідно, суд першої інстанції під час оцінки обставин справи зобов`язаний був керуватися тим, що для визначення факту вибуття майна необхідно застосовувати наведений правовий висновок щодо принципу реєстраційного підтвердження володіння. З урахуванням цього, позивач має розглядатися такою особою, яка втратила володіння своїм майном з моменту державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку за відповідачем у передбачений законодавством спосіб.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ "Відповідальний Зберігач" 20.03.2020 та 23.03.2020 відповідно, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи заявника апеляційної скарги про вибуття спірного майна із володіння позивача. Наведене спростовує висновки місцевого господарського суду про недоведеність цих обставин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 звертала увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові 14.11.2018 у справі № 183/1617/18, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги (зокрема, про визнання недійсним правочину, скасування рішення про державну реєстрацію), спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц та від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16 та від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17, від 25.11.2020 у справі № 727/8771/17.

За таких обставин, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом подання позову про визнання недійсними правочинів щодо відчуження цього майна, з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 Цивільного кодексу України. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову (оскільки застосування правового механізму, передбаченого статтею 388 Цивільного кодексу України, можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно; наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є повернення майна із незаконного володіння).

Ефективним способом захисту права власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, є звернення до суду з віндикаційним позовом до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, тобто з позовом про повернення майна із чужого незаконного володіння.

При цьому належному способу захисту відповідає позовна вимога про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, а належним відповідачем є особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно.

З урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору, позовна вимога про витребування майна з незаконного володіння відповдіача-1, за яким воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав позивача як власника цього майна.

В той же час у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 905/633/19, яку враховано місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення, правовідносини не є подібними порівняно із справою, яка переглядається у апеляційному порядку, оскільки в ній судами встановлено обставини щодо наявності між власником і володільцем майна договірних відносин у зв`язку з реалізацією права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку", тоді як в даній справі спір виник у зв`язку з реалізацією права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені в порядку статті 38 цього Закону.

При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16).

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо застосування норми права, викладений у вищезазначеній постанові Верховного Суду, заснований на правовідносинах які не є подібними порівняно із даною справою, на що обґрунтовано посилається заявник апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, пред`явивши позовну вимогу про витребування майна, ТОВ "Аси-Ойл" скористалося неналежним і неефективним способом захисту своїх прав.

Щодо оцінки підстав для задоволення віндикаційного позову суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень статті 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Частинами 1, 3 статті 388 Цивільного кодексу України визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння.

Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. Закон не вимагає встановлення судом таких обставин в іншій судовій справі (пункт 51 постанови ВП ВС від 11.02.2020 у справі справа № 922/614/19 (провадження №12-157гс19).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість витребування майна з чужого незаконного володіння законодавець насамперед ставить у залежність від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем.

За приписами статті 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Тобто, норми статті 400 Цивільного кодексу України дають підставу для висновку про те, що закон допускає необмежену віндикацію майна у недобросовісного набувача.

Такий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 922/719/16.

Згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України недобросовісним є такий набувач, який знав або повинен був знати, що відчужувач, у якого він отримав майно, не має права його відчужувати.

За змістом частини першої статті 388 Цивільного кодексу України добросовісним має вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має право його відчужувати, а недобросовісним володільцем є та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

Витребування майна від добросовісного набувача (особи, яка не знала і не повинна була знати про те, що особа, у якої річ придбана, не має права її відчужувати) є можливим у всіх випадках, коли майно придбане безоплатно в особи, яка не мала права відчужувати річ.

Якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України, зокрема якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (було загублено, викрадено, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України залежить від того, у який спосіб майно вибуло із його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, для правильного застосування статті 388 ЦК України необхідно встановити, яким саме шляхом спірне майно вибуло з володіння власника у користування іншої особи і що це вибуття вказаним шляхом сталося саме не з волі власника, на що вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.11.2019 у справі №914/3224/16.

До того ж слід вказати на те, що волею є детерміноване i мотивоване бажання особи досягти поставленої мети. Сама по собі воля не тягне юридичних наслідків для відповідної особи. Волевиявлення - прояв волі особою зовні, завдяки чому воля стає доступною для сприйняття іншими особами.

Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 у справі № 910/4715/16 висловив позицію про те, що статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника поза його волею. При цьому наявність у діях власника волі на передання майна іншій особі унеможливлює застосування вимог наведеної норми щодо витребування майна від добросовісного набувача.

Отже, можливість витребування майна, придбаного за відплатним договором, з чужого незаконного володіння закон ставить у залежність насамперед від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем. Одночасно добросовісність (недобросовісність) незаконного володільця характеризує його суб`єктивне ставлення до обставин вибуття майна з володіння власника та правомірність його придбання.

Такий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 922/719/16.

Частина 5 статті 12 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом, тобто за змістом цієї норми добросовісність набувача презюмується.

Незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.

Під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Якщо судом буде встановлено, що набувач знав або повинен був знати про наявність перешкод до вчинення правочину, зокрема те, що продавець майна не мав права його відчужувати, це може свідчити про недобросовісність набувача й бути підставою для задоволення позову про витребування у нього цього майна.

Досліджуючи питання добросовісності набувача, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже зазначена норма встановлює презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18).

Відповідно до статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Таким чином, статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено позасудові способи звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає зокрема право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з частинами 1, 5, 10 статті 38 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Водночас, сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки або продаж іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 127/8068/16-ц, від 30.04.2020 у справі № 908/61/13-г.

Як вбачається зі змісту листа Товариство з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" від 17.02.2020 №1, позивач повідомив іпотекодержателя про те, що відповідно до статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" будь-які дії з іпотечним майном зупинені (т.1, а.с. 88, т.2 а.с. 82).

Судова колегія зазначає, що статтею 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Цей закон є спеціальним, оскільки визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Наведене вбачається зі змісту пункту 3 статті 11 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, згідно з імперативними вимогами статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу) протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам-підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Отже, можливість реалізації предмета іпотеки зупиняється на період дії зазначеного Закону, але водночас цей Закон не позбавляє іпотекоджержателя права на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання боржником зобов`язань та не перешкоджає захисту у судовому порядку порушеного права іпотекодержателя шляхом подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 21-117гс18), постанові Верховного Суду від 25.11.2019 у справі № 905/3496/16.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, відноситься місто Донецьк, село Веселе (Спартаківська сільська рада) Ясинуватський район, село Яковлівка (Спартаківська сільська рада) Ясинуватський район, місто Харцизьк, в яких розташовані предмети іпотеки за договорами іпотеки.

За твердженнями позивача та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Аси-Ойл" (іпотекодавець) не відноситься до суб`єктів великого підприємництва у розумінні частини 3 статті 55 ГК України, а тому за суб`єктним складом на іпотечні правовідносини за участю позивача поширюється дія мораторію, запровадженого статтею 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (а.с.8-9). Наведене не спростовано відповідачами.

Таким чином, всупереч вимог статті 86 ГПК України місцевий господарський суд належним чином не спростував доводи позивача про те, що запроваджений законом мораторій зупиняє можливість реалізації права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону, що є правовою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, а відтак унеможливлює укладення договорів купівлі-продажу щодо спірного нерухомого майна та наступну реєстрацію за першим відповідачем права власності на предмет іпотеки.

В свою чергу, перший відповідач зазначає, що він є добросовісним набувачем спірного майна, а передбачені положеннями статті 388 Цивільного кодексу України обставини, із наявністю яких законодавець пов`язує право власника на витребування майна від добросовісного набувача, відсутні.

В обґрунтування добросовісності заявник посилається на те, що на час укладення договорів купівлі-продажу щодо спірного нерухомого майна Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" втратив чинність у відповідності до приписів частини 1 статті 11 цього Закону у зв`язку із завершенням антитерористичної операції.

Зазначені твердження набувача спростовуються наступними обставинами.

Як вже було зазначено, згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Аналіз вищевказаної правової норми дає змогу дійти висновку, що законодавцем чітко визначено період проведення антитерористичної операції, а саме з 14.04.2014 (набрання чинності Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України") до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

В той же час, Президентом України до теперішнього часу не видавалось жодного Указу про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, а існуючі в даний час події в Донецькій та Луганській областях, свідчать про подальше проведення заходів, направлених на боротьбу з тероризмом, військових дій, звільнення заручників, тощо.

Що стосується доводів відповідача про закінчення антитерористичної операції 30.04.2018 (з моменту прийняття Указу Президента України від 30.04.2018 № 116/2018 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях"), останні не приймаються судовою колегією апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

Указом Президента України від 30.04.2018 № 116/2018 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" вирішено увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" (додається, для службового користування).

Вищевказане рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" має обмежений доступ, відсутнє у вільному доступі, що унеможливлює можливість дослідження його змісту.

В той же час, зміст вищевказаного Указу Президента України від 30.04.2018 №116/2018 свідчить про відсутність в останньому будь-яких посилань на закінчення проведення антитерористичної операції, та навпаки, його зміст дає змогу дійти висновку про введення Президентом України та Ради національної безпеки і оборони України широкомасштабної антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Отже, зважаючи на відсутність жодних прийнятих Президентом України указів про завершення проведення антитерористичної операції, та наявність Указу Президента України від 30.04.2018 № 116/2018, яким введено широкомасштабну антитерористичну операцію, судова колегія апеляційної інстанції погоджується із твердженням апелянта, що станом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки антитерористична операція не завершена.

Враховуючи, що договори купівлі-продажу щодо спірного нерухомого майна містять вказівку на укладення цих правочинів ТОВ "ФК "Централ Капітал" на підставі статті 38 Закону України "Про іпотеку", дію якої зупинено імперативними вимогами статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо нерухомого майна (предмета іпотеки), розташованого на території проведення антитерористичної операції, колегія суддів дійшла висновку про недобросовісність ТОВ "Відповідальний зберігач" щодо набуття спірного нерухомого майна, а саме протягом дії прямої заборони щодо його продажу іпотекодержателем від свого імені.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права й інтереси, що становлять активи, теж можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Бейелер проти Італії " (Beyeler v. Italy), заява № 33202, § 100).

За певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того, щоб "очікування" було "легітимним", воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 28.09.2004 у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopecky v. Slovakia), заява №44912/98, § 49-50). Проте стаття 1 Першого протоколу до Конвенції не гарантує право на набуття майна (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Копецький проти Словаччини", § 35).

Тобто, особа, яка має майновий інтерес, може розглядатись як така, що має "легітимне очікування" успішної реалізації її права вимоги у сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, коли для цього інтересу є достатні підстави у національному законодавстві. Останнє повинно давати змогу чітко визначити конкретний майновий інтерес особи, який, наприклад, має бути передбаченим у відповідних нормативних приписах або підтвердженим в іншому правовому акті, зокрема, у судовому рішенні (див. для порівняння mutandis ухвалу ЄСПЛ щодо прийнятності від 02.07.2002 у справі "Гайдук та інші проти України" (Gayduk and Others v. Ukraine), заяви № 45526/99 та інші). Очікування не буде легітимним, коли є спір щодо правильності тлумачення та застосування національного законодавства, і доводи заявника відхиляє національний суд (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Копецький проти Словаччини", § 50) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16).

Колегія суддів звертає увагу, що положення Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", є загальнообов`язковими, тому у випадку набуття ТОВ "Відповідальний зберігач" права власності на нерухоме майно, яке розташовано на території проведення антитерористичної операції, за процедурою, передбаченою статтею 38 Закону України "Про іпотеку", шляхом укладення договору купівлі-продажу з іпотекодержателем, який відчужував спірне нерухоме майно (предмет іпотеки) від свого імені, покупець мав можливість ознайомитися з порядком та умовами такого викупу та пересвідчитись про правомірність його продажу.

Таким чином, набувач мав усвідомлювати як невідповідність обраної процедури чинному законодавству, так і правові наслідки її недотримання, у зв`язку з чим ТОВ "Відповідальний зберігач" не може вважатися таким, що не знало і не повинно було знати про незаконність свого володіння.

Враховуючи відсутність у ТОВ "Відповідальний зберігач" ознак добросовісного набувача, до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 388 Цивільного кодексу України, атому суд апеляційної інстанції не надає оцінки доводам апелянта щодо безоплатності договорів купівлі-продажу щодо спірного нерухомого майна як підстави для витребування майна з незаконного володіння відповідача-1 на підставі частини 3 статті 388 цього Кодексу та запереченням відповідачів з цього приводу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що твердження позивача про безоплатність договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна є передчасним, з урахуванням встановленого пунктом 9 цих договорів строку оплати (до 31.12.2020 включно) та дати звернення до суду з даним позовом (26.05.2020).

Щодо інших доводів позивача про порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі укладеного іпотекодержателем від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки, колегія суддів зазначає.

Доводи заявника про те, що на момент укладення правочинів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно всього майна позивача було зареєстровано обтяження, є необґрунтованими, оскільки іпотекодержатель ТОВ "ФК "Централ Капітал" має вищий пріоритет переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Вказаний пріоритет відносно зареєстрованих прав та вимог інших осіб виник з моменту державної реєстрації іпотеки, а саме з 2012 року. (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2020 у справі № 757/13243/17).

Питання правомірності дій нотаріуса як державного реєстратора, який зареєстрував за ТОВ "Відповідальний зберігач" право власності на спірне майно за наявності обтяження на нього, не є предметом дослідження у даній справі з огляду на предмет та підстави позову, а також враховуючи, що приватний нотаріус не є стороною (не залучений позивачем в якості відповідача) судового процесу у розумінні статті 45 ГПК України.

Щодо посилань позивача на порушення процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки іпотекодержатель не зазначив в повному обсязі обов`язкової інформації в іпотечних повідомленнях, то колегія суддів зазначає, що наведені доводи позивача суперечать матеріалам справи та з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.11.2020 у справі № 757/13243/17 неналежне повідомлення іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки, за умови направлення вимоги згідно із частиною першої статті 35 Закону України "Про іпотеку", не є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними чи витребування майна, оскільки правовим наслідком невиконання передбаченого статтею 38 Закону України "Про іпотеку" обов`язку іпотекодержателя повідомити іпотекодавців про намір відчужити предмет іпотеки визначено відшкодування іпотекодержателем збитків.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 643/8134/16-ц (провадження № 61-224св17) та від 20 листопада 2019 року у справі № 345/2217/17 (провадження № 61-9606св19).

Таким чином, зважаючи на те, що позивач не є стороною укладених договорів купівлі-продажу щодо спірного нерухомого майна, та матеріалами справи підтверджується факт вибуття цього майна з володіння ТОВ "Аси-Ойл" і перебування майна у незаконному володінні ТОВ "Відповідальний зберігач", враховуючи доведеність обставин щодо недобросовісності набувача цього майна, заявлена позивачем вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння є ефективним способом захисту права власника при вказаних обставинах справи.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відтак, висновки суду першої інстанції про обрання позивачем невірного способу захисту майнових прав, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не відповідають нормам матеріального права та не узгоджуються зі способами захисту прав власника майна.

Доречним в контексті викладеного є посилання на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації", де було констатовано, що одним із завдань вмотивованого рішення суду є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До того ж, хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland),№ 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч.2 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі №905/1007/20 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі №905/1007/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () автозаправний комплекс загальною площею 34,6 кв.м, що розташований за адресою: Донецька область. м.Донецьк, вулиця Пухова, будинок 25а, який був зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36038292 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:50:35.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () автозаправний комплекс загальною площею 232,8 кв.м, що розташований за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська с/р), вулиця Лугова, будинок 1а, який був зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36038056 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:43:22.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () земельну ділянку, кадастровий номер: :02:000:0090, площа (га): 0,3716, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська с/р), вулиця Лугова, земельна ділянка 1а, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36037609 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:30:29.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () земельну ділянку, кадастровий номер: :02:000:0001, площа (га): 0,4232, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Веселе (Спартаківська с/р), вулиця Лугова, земельна ділянка 1а, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36037270 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:15:11.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю автозаправочної станції з господарською спорудою загальною площею 46,7 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вулиця Донецька, будинок 50, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36036925 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 15:05:38.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () земельну ділянку, кадастровий номер::08:000:0404, площа (га): 0,0339, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Яковлівка, вулиця Ясинуватська, будинок 1, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36036593 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:53:36.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю автозаправочного комплексу загальною площею 189,8 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Яковлівка, вулиця Ясинуватська, будинок 1б, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36035821 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:46:01.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () автозаправний комплекс загальною площею 698,76 кв. м, що розташований за адресою: Донецька область. м.Харцизьк, вулиця Нахімова, будинок 65б, який був зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36035284 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:27:39.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю з господарською побудовою загального площею 63,8 кв. м, що розташована за адресою: Доненька область, м.Донецьк, проспект 301-ї Донецької дивизії, будинок 1, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36034664 (дата, час державної реєстрації) 20.03.2020 о 14:12:01.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () будівлю АЗС з господарськими побудовами загальною площею 35,9 кв.м, що розташована за адресою: Доненька область, м.Донецьк, вулиця Щорса, будинок 108а, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36053067 (дата, час державної реєстрації) 23.03.2020 о 14:35:26.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" () вбудоване приміщення офісу з прибудовою загальною площею 765,8 кв. м, що розташоване за адресою: Доненька область, м.Донецьк, вулиця 50-річчя СРСР, будинок 37, яке було зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 36053678 (дата, час державної реєстрації) 23.03.2020 о 14:59:01.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" (03035, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 1, ідентифікаційний код 42575554) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (83114, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Щорса, будинок 108А, ідентифікаційний код 30500737) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 43237,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (04119, місто Київ, вулиця Деревлянська, будинок 17, літ. А, ідентифікаційний код 38123843) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (83114, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Щорса, будинок 108А, ідентифікаційний код 30500737) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 43237,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відповідальний зберігач" (03035, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 1, ідентифікаційний код 42575554) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (83114, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Щорса, будинок 108А, ідентифікаційний код 30500737) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 64856,25 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (04119, місто Київ, вулиця Деревлянська, будинок 17, літ. А, ідентифікаційний код 38123843) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (83114, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Щорса, будинок 108А, ідентифікаційний код 30500737) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 64856,25 грн.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.01.2021.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна