ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

28 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/269/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Богацької Н.С., Головея В.М.

секретар судового засідання - Федорончук Д.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від „08" липня 2020р., повний текст якого складено та підписано „10" липня 2020р.

у справі № 915/269/20

за позовом Фізичної особи підприємця Турчановича Євгена Валерійовича

до відповідача: Миколаївської міської ради

про визнання додаткової угоди укладеною,

головуючий суддя - Семенчук Н.О.

місце ухвалення рішення - Господарський суд Миколаївської області

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 Фізична особа- підприємець Турчанович Євген Валерійович (далі-ФОП Турчанович Є.В.) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради, в якому з посиланням на ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» просив визнати укладеною з моменту набрання судовим рішенням у даній справі законної сили додаткову угоду до Договору оренди землі від 22.10.2013, зареєстровану в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Миколаївської міської ради 22.10.2013 за №9456/1 в редакції викладеній у прохальній частині позовної заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч вимогам закону, не розглянув заяву позивача, подану 06.09.2019 разом з проектом додаткової угоди, та заяву подану 26.12.2019 разом з проектом додаткової угоди, а також, що позивач після спливу договору оренди землі продовжує користуватись земельною ділянкою, а відповідачем не направлено протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.07.2020 по справі №915/269/20 (суддя Семенчук Н.О.) позов задоволено. Визнано укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі від 22.10.2013, зареєстрованому в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Миколаївської міської ради 22.10.2013 за №9456/1, в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору оренди землі №9456/1 від 22.10.2013

м. Миколаїв «__» ___________ 2019 року

Миколаївська міська рада в особі _____________________________________, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про оренду землі», іменована далі за текстом «Орендодавець», з одного боку, і фізична особа-підприємець Турчанович Євген Валерійович, іменований далі по тексту «Орендар», з іншого боку, разом іменовані «сторони», а кожна окремо - «Сторона», уклали цю додаткову угоду до Договору оренди землі від 22.10.2013, зареєстрованому у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 22.10.2013 за № 9456/1, про викладене нижче.

1. Сторони дійшли згоди поновити договір оренди землі від 22.10.2013, зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 22.10.2013 за № 9456/1, на істотних умовах та на строк, зазначених у самому договорі та змінах до нього.

2. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 22.10.2013, зареєстрованому у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 22.10.2013 за № 9456/1.

РЕКВІЗИТИ СТОРІН

Орендодавець: Орендар:

Миколаївська міська рада Фізична особа підприємець

ідентифікаційний код 26565573 Турчанович Євген Валерійович

АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1

АДРЕСА_2

___________________________ ФОП________________ Є.В.Турчанович

М.П. М.П.

Стягнуто з Миколаївської міської ради на користь Фізичної особи - підприємця Турчановича Євгена Валерійовича 2102,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у позивача виникло переважне право на поновлення договору оренди землі, оскільки орендар продовжує користуватись земельною ділянкою та Миколаївською міською радою не було направлено листа-повідомлення про заперечення стосовно його поновлення протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Миколаївська міська рада звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задовольнні позову відмовити.

На думку скаржника, рішення суду прийнято із неповно встановленими обставинами справи, неправильним застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено то факт, що згідно наданих доказів, долучених позивачем до позовної заяви, ФОП Турчанович Є.В. просить суд визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі від 22.10.2013, зареєстровану у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Миколаївської міської ради 22.10.2013 за №9456/1 з моменту набрання судовим рішенням законної сили в редакції викладеній у прохальній частині позовної заяви. При цьому, підставою позовної заяви позивач обрав ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», яка передбачає можливість поновлення Договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до п.3.1 Договору про зміни №17-19 дію договору було продовжено на 1 рік до 19.10.2019, з чого слідує, що за ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» укладення додаткової угоди можливе з моменту закінчення договору на строк 1 рік (тобто з 19.10.2019 до 19.10.2020).

У п.1 Додаткової угоди до Договору оренди землі №9456/1 від 22.10.2013 зазначено: «.1 Сторони дійшли згоди поновити договір землі від 22.10.2013, зареєстрований у Миколаївській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 22.10.2013 за №9456/1, на істотних умовах та на строк, зазначених у самому договорі та змінах до нього».

Як вказує скаржник, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, задовольняючи повністю позов, визнано укладеною Додаткову угоду з моменту набрання судовим рішенням законної сили в редакції позивача.

Апелянт звертає увагу, що згіно імперативних приписів ч.6 ст.33 ЗУ 2Про оренду землі» поновити договір оренди на уих підставах можливо виключно на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, порушуючи норми ч.6 ст.33. Адже якщо строк укладення додаткової угоди важається з моменту набрання законної сили рішення, то відповідно, він обчислюється не з моменту його закінчення (19.10.2020).

Апелянт вважає, що позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорювання відповідачем його права на поновлення договору на підставі ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано оцінку доказам, а саме Додатковій угоді до договору оренди землі, яку було долучено позивачем до позовної заяви.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 року клопотання Миколаївської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Миколаївській міській раді строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.07.2020 року у справі № 915/269/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від „08" липня 2020р. у справі №915/269/20; призначено розгляд апеляційної скарги Миколаївської міської ради на 19 листопада 2020 року о 14:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2020 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від „08" липня 2020р. у справі №915/269/20 на термін, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, пов`язаних з належним повідомленням учасників справи про час та місце проведення наступного судового засідання. Повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №915/269/20 відбудеться 10 грудня 2020 року о 15:30 год.

З 25.11.2020 головуючий суддя Колоколов С.І. був тимчасово непрацездатний. У зв`язку з чим, судове засідання, призначене на 26.11.2020р. не відбулось.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №915/269/20 відбудеться 28 січня 2021 року о 14:30 год.

25.01.2021 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ФОП Турчановича Є.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що особа, яка підписала апеляційну скаргу, на мала права її підписувати, оскільки вказана особа на час підписання апеляційної скарги не здійснює адвокатську діяльність і відповідно не може представляти інтереси Миколаївської міської ради, як адвокат, при цьому належних доказів на підтвердження наявності у вказаної особи повноважень на самопредставництво, як то витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, також не надано, з огляду на що, заявник, із посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.11.2020 року по справі № 908/592/19 та в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 року у справі № 915/268/20, вважає, що провадження в даному випадку має бути закрито.

Також, 25.01.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Миколаївської міської ради надійшла заява, відповідно до якої остання повідомила, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі, та просять вважати такою, що подана належним чином та задовольнити її.

В судове засідання представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представників учасників справи, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз. 3 пп. 3 п. 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року №11-рп/2007).

Водночас, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - Господарським процесуальним кодексом України, відповідно до ч. 1 ст. 254 якого учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст.ст. 162, 258 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається до суду в письмовій формі і підписується стороною у справ, або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, при цьому, якщо апеляційна скарга подається представником сторони у справі, то до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують повноваження представника.

За змістом частин 1 і 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник (ч. 4 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

В ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як у порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи.

При цьому, 30.09.2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Підпунктом 11 п. 16-1 «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що з з 1 січня 2018 року представництво у судах апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Водночас, варто зазначити, що підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, Законом України від 18.12.2019р. №390-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення", який набрав чинності 29.12.2019р., внесено зміни, до Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до ч.1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (ч.4 ст. 87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») .

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (ч.3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

При цьому, відповідно до п.2 ч.1 ст.1 цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, закріплений ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга від імені Миколаївської міської ради підписана головним спеціалістом відділу судової роботи юридичного департамент Миколаївської міської ради Юлією Бондаровер. На підтвердження повноважень підписанта до апеляційної скарги додано копію Витягу з рішення Миколаївської міської ради від 23.02.2017р. №16/32, яким затверджено Положення про юридичний департамент Миколаївської міської ради, копію розпорядження Миколаївського міського голови від 29.11.2019 року №388рк про переведення Бондаровер Юлію Степанівну на посаду головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного департаменту Миколаївської міської ради та копію довіреності від 05.12.2019 року №6607/02.02.01-22/02.06/14/19

Разом з тим, поданий пакет документів не підтверджує наявність у підписанта апеляційної скарги права на такий підпис у порядку самопредставництва у розумінні ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, апеляційним судом вчинено дії щодо підтвердження наявності у Бондаровер Ю.С. повноважень на підписання та подання апеляційної скарги як представника Миколаївської міської ради.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) керівником Миколаївської міської ради, який уповноважений представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, має право вчиняти дії від імені юридичної особи, зазначено Сєнкевича Олександра Федоровича . Інформація про особу, що підписала апеляційну скаргу Миколаївської міської ради в такому Реєстрі відсутня.

Водночас, згідно з п. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4)доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до апеляційної скарги додано копію довіреності виданої на ім`я Бондаровер Ю.С.

Як випливає з вищенаведених норм Господарського процесуального кодексу України, довіреність може підтверджувати повноваження лише представника, а не у порядку самопредставництва, у свою чергу представником в суді апеляційної інстанції може бути лише адвокат.

Відповідно до відкритих відомостей Єдиного реєстру адвокатів України, дані щодо існування у Бондаровер Ю.С. права на заняття адвокатською діяльністю відсутні, тобто, Бондаровер Ю.С. не має свідоцтва адвоката України.

З огляду на наведене вище, оскільки до матеріалів апеляційної скарги Миколаївської міської ради не додано доказів на підтвердження того, що головний спеціаліст відділу судової роботи юридичного департамент Миколаївської міської ради Бондаровер Ю.С. у даній справі має право відповідно до закону підписувати апеляційну скаргу від імені Миколаївської міської ради у якості представника за довіреністю, як адвокат, або в порядку самопредставництва, колегія суддів зазначає про відсутність підстав вважати, що апеляційну скаргу підписано особою, яка має право її підписувати.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

З огляду на те, що апеляційну скаргу підписано особою - Бондаровер Ю.С., яка не має права на її підписання на час подання апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п. 2 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Закрити апеляційне провадження за апеляційної скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.07.2020 року у справі №915/269/20.

2. Справу повернути до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у 20-денний строк.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.С. Богацька

Суддя В.М. Головей