СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа № 922/1536/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Ярош В.В.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Бєлокриницький А.О., довіреність, ордер, адвокат; Гордієнко В.А., довіреність

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство комплексної безпеки охоронна фірма, м.Харків (вх. № 2767 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020, повне рішення складено 21.09.2020 (суддя Рильова В.В.)

у справі № 922/1536/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство комплексної безпеки охоронна фірма, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми Надежда, м. Харків

про стягнення 113 667, 61 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Надежда" 113 667,61 грн., з яких: 63 811,10 грн. - сума боргу за Договором № 01/02/17-Н про охорону транспортних засобів та вантажів від 01.02.2017, 45 613,51 грн. - пеня та 4 243,00 грн. - три проценти річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №922/1536/20 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агенство комплексної безпеки охоронна фірма відмовлено.

Рішення мотивовано недоведеністю позивачем заявлених позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Агентство комплексної безпеки охоронна фірма звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати повністю рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №922/1536/20 та винести судове рішення, яким: позовні вимоги ФОП Топчій Ольги Миколаївни задовольнити у повному обсязі; стягнути з ТОВ ВКФ Надежда на користь ТОВ АКБ-ОФ 113 667,61 грн.; стягнути з ТОВ ВКФ Надежда на користь ТОВ АКБ-ОФ судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Апелянт наполягає, що рішення прийняте судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосування норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що виходячи з аналізу статей 165,166 Господарського процесуального кодексу України, позивачеві не заборонено надавати докази на стадії подання відповіді на відзив, на чому також наголошувалось позивачем у судовому засіданні, проте було відхилено судом без зазначення мотивів відхилення.

Вважає, що доказом фактичного надання послуг позивачем є відсутність скерованих на адресу позивача претензій стосовно якості послуг, а також те, що зареєстровані позивачем податкові накладні № 113 від 31.12.2017 на загальну суму 64896,58 грн. та № 73 від 31.01.2018 на загальну суму 1 509,25 грн., прийняті відповідачем, що підтверджується повідомленнями про результат обробки документа від 09.01.2018 та від 08.02.2018 в силу проставляння на них електронної печатки відповідача та підпису головного бухгалтера.

Зазначає, що оскільки в договорі існує пряма вказівка, що відповідач мав право не підписати акти наданих послуг, проте з одночасним обов`язком надання своїх письмових зауважень, і невиконання вказаного обов`язку тягне за собою виникнення факту отримання наданих послуг, а отже не потребує додаткового доказування, позивач вважає, що встановлювати наявність чи відсутність заявок та актів приймання об`єкту під охорону не є обов`язковим.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020 р. сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.

За результатами усунення недоліків, встановлених ухвалою від 26.10.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство комплексної безпеки охоронна фірма на рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі № 922/1536/20. Встановлено строк для подання Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою Надежда відзиву на апеляційну скаргу, в порядку визначеному статтею 263 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма Надежда проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві; просить апеляційну скаргу ТОВ «Агенство комплексної безпеки охоронна фірма» залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №922/1536/20 залишити без змін.

Відповідачем зазначено, що за змістом апеляційної скарги позивач просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог ФОП Топчій О.М. у повному обсязі, однак ФОП Топчій О.М. не була учасником цієї справи, крім того ФОП Топчій О.М. не є стороною жодних правовідносин, які стосуються розгляду даної справи.

Наголошує на правомірності не прийняття судом додаткових доказів, наданих позивачем в якості додатків до відповіді на відзив.

Наполягає, що за змістом умов укладеного між сторонами договору, правовідносини сторін виникають після отримання Виконавцем заявки Замовника, її підтвердження Виконавцем шляхом підписання. При прийнятті об`єкту під охорону, а також після здавання об`єкта з-під охорони складаються відповідні акти, на підставі яких визначається обсяг наданих послуг (кількість годин охорони) відповідно, їх вартість. Жодних, з наведених у договорі документів, позивачем до справи не надано, що свідчить про безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 3.5 договору, виконавець повинен надати акт наданих послуг не пізніше 3-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги.

На підтвердження надсилання актів наданих послуг позивачем подано до суду копію опису вкладення у лист (а.с. 24), за змістом якого 28.04.2020 на адресу ТОВ ВКФ «Надежда» надіслані претензія, акт звірки взаєморозрахунків, акт № 1056 (грудень 2017), акт № 101 (січень 2018). Водночас, з наданого опису не зрозуміло яких послуг стосувалися надіслані акти та на яку суму вони були складені, що позбавляє можливості встановити їх дійсний зміст. Доказів надсилання відповідачеві актів надання послуг у строк, визначений договором, позивачем не надано.

У додаткових поясненнях (вх. №12656) відповідачем зауважено, що з боку ТОВ Агенство комплексної безпеки охоронна фірма, до суду першої інстанції не було подано жодних клопотань про встановлення додаткового строку на подання додаткових документів, а саме, податкових накладних № 113 від 31.12.2017 на загальну суму 64896,58 грн., № 73 від 31.01.2018 на загальну суму 1 509,25 грн., або повідомлень про результат обробки документа від 09.01.2018 та від 08.02.2018, крім того представником позивача не наведено жодних поважних причин неподання таких доказів у встановлений законом строк, що позбавляє позивача права на долучення будь-яких нових доказів у ході судового процесу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство комплексної безпеки охоронна фірма на рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №922/1536/20 на 19.01.2021 р. о 10:30 год. Явку представників учасників судового процесу визнано необов`язковою.

18.01.2021 до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Тихоненко М.В. про відкладення розгляду справи № 922/1536/20 за апеляційною скаргою ТОВ «Агенство комплексної безпеки охоронна фірма», призначеної до розгляду на 19.01.2021 на іншу дату, зазначивши про неможливість представника прибути у судове засідання через підвищення температури тіла.

Клопотання про відкладення залишено колегією суддів без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ТОВ «Агенство комплексної безпеки охоронна фірма» на рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №922/1536/20 відкрито ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.01.2021року, тобто в межах строку, визначеного ч.1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України. Отже, останнім днем для розгляду апеляційної скарги є 21.01.2021року, що свідчить про закінчення строків розгляду апеляційної скарги та процесуально виключає можливість задоволення клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Позиція апелянта є викладеною в апеляційній скарзі, явка представників у судове засідання апеляційним господарським судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, яким статтю 197 ГПК України після частини третьої доповнено новою частиною (частиною четвертою) такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України".

Таким чином, повноважний представник позивача та або керівник не були позбавлені права заявити відповідне клопотання та взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Разом з цим, наявна у справі довіреність № б/н від 01.10.2017, видана ТОВ «Агенство комплексної безпеки охоронна фірма» Тихоненко М.В., має строк дії до 31.12.2020 року. Інших документів, на підтвердження повноважень Тихоненко М.В. діяти від імені позивача, відповідно до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, на час звернення з клопотанням, до суду не надано.

Представники відповідача у судовому засіданні 19.01.2021 проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення господарського суду Харківської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Повідомили про намір стягнення правничих витрат, зазначивши, що докази витрат відповідача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції будуть подані відповідачем протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення відповідно до приписів ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року.

Згідно з приписами ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Надежда" (раніше - ВКФ "Надежда"; Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" (Виконавець) укладено договір № 01/02/17-Н про охорону транспортних засобів та вантажів, згідно з п.1.1. якого замовник передає, а виконавець приймає під охорону об`єкт № 1 та об`єкт № 2 на умовах та в порядку, передбачених даним договором.

Згідно з розділом договору «Загальні положення»:

Об`єкт охорони № 1 вантаж (Об`єкт № 1), що знаходиться в опломбованому кузові автотранпортного засобу Замовника;

Об`єкт охорони № 2 автотранспортний засіб та його штатне обладнання (Об`єкт № 2), згідно документації заводу-виготовлювача, доступне візуальному огляду без відкриття кабіни (прицепу) транспортного засобу або його моторного відсіку, приймається під охорону у відповідності з Дислокацією транспортного засобу.

Відповідно до п.2.1. договору, прийняття Об`єкта № 1 під охорону здійснюється на підставі письмової заявки замовника, переданої засобами факсимільного зв`язку (Додаток № 1).

При отриманні заявки Виконавець не пізніше 1-ї години з моменту отримання повинен підтвердити її прийняття шляхом підписання та направлення замовнику засобами факсимільного зв`язку. Під час здавання та приймання Об`єкта № 1 під охорону, зобов`язана знаходитися матеріально-відповідальна особа Замовника (п.п. 2.3, 2.4. договору).

Про прийняття (неприйняття) Об`єкта № 1 під охорону складається акт (додаток № 2) у 3-х екземплярах: один представнику Замовника та 2 охоронцю (п. 2.5. договору).

Приймання Об`єкту № 1 під охорону також може підтверджуватися підписом охоронця в правом нижньому куті копії товарно-транспортної накладної з зазначенням: серії, номеру та дати видачі службового посвідчення охоронця; прізвища, імені та по батькові охоронця; часу прийняття під охорону(п. 2.8. договору).

Як визначено пунктом 2.9 Договору, під час прийняття Об`єкта № 1 під охорону, охоронець перевіряє цілісність пломби, тенту (кузова), а саме, чи не має тент (кузов) будь-яких пошкоджень або дефектів. Після прийняття Об`єкта № 1 під охорону, охоронець підписує акт прийняття об`єкта під охорону, у якому обов`язково ставить дату та час прийняття (додаток № 2).

Здавання Об`єкта № 1 з-під охорони здійснюється під час здавання вантажу отримувачу. Уповноважені представники Замовника та вантажоотримувача перевіряють цілісність пломби, тенту (кузова), а саме: чи не має тент (кузов) будь-яких пошкоджень, а також здійснюють перевірки схоронності пломби. Після прийняття Об`єкта № 1 Замовник та вантажоотримувач підписують Акт здавання об`єкта з-під охорони, у якому обов`язково ставлять час та дату (друга частина додатку № 2) (п.2.16.договору).

Прийняття Об`єкта №2 від уповноваженого представника Замовника здійснюється шляхом спільного огляду та запису про стан транспортного засобу, що приймається під охорону, у Шляховому журналі (додаток № 4). Передача скріплюється підписами представників Сторін у Шляховому журналі. Здавання Об`єкта № 2 з-під охорони здійснюється перед початком руху у порядку, визначеному для приймання об`єкта під охорону (п. 2.18 договору).

Як зазначено у пункті 3.1 договору, вартість послуг, що надаються Виконавцем, становить 13,78 грн. за годину, у тому числі ПДВ 20% - 2,30 грн.

Вартість послуг з охорони опломбованого вантажу та транспортного засобу Замовника, прийнятого під охорону Виконавцем у відповідності до Акту приймання під охорону «з поверненням» (Додаток № 7) складає 0,39 грн. за один км. відстані, на протязі якої Виконавець надає послугу Замовнику, з врахуванням ПДВ (п.3.1.1.).

Згідно з п. 3.2 договору, загальна вартість наданих послуг за кожним окремим перевезенням визначається шляхом множення кількості годин охорони на вартість однієї години. Загальна кількість годин охорони за окремим перевезенням визначається відповідно до часу прийняття та здачі охоронюваного об`єкта згідно з актом (Додаток № 2).

Оплата послуг здійснюється до 25-го числа місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги, на підставі рахунку виконавця (п.3.4.договору).

За змістом п.3.5. договору, сторони обумовили, що Виконавець повинен надати акт наданих послуг не пізніше 3-го числа місяця наступного за місяцем, в якому надавались послуги. Замовник повинен підписати акти наданих послуг протягом 3-х робочих днів з дня їх надання або надати мотивовану письмову відмову від підписання, в іншому випадку послуги вважаються наданими в об`ємах, вказаних в актах (п. 3.5 договору).

У випадку прострочення оплати замовник сплачує виконавцю пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення. У випадку затримки оплати більш ніж на 15 днів виконавець вправі припинити надання послуги по договору в односторонньому порядку(п.3.6. договору).

Договір діє з моменту його підписання та до 28.02.2017 включно. Цей договір може бути пролонгований на той же термін, що був передбачений даним договором, або у разі продовження дій, передбачених договором після закінчення строку договору, якщо жодна зі сторін, за 15 днів до його закінчення, у письмовому вигляді не повідомить про закінчення дії договору (п. 6.10.договору).

Звертаючись до суду із даним позовом, з урахуванням заяви про усунення недоліків, що стали підставою для залишення позовної заяви без руху, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" зазначено (але документово не підтверджено), що на виконання умов Договору, у період з 01.02.2017 по 31.01.2018 року, позивачем було надано ТОВ ВКФ "Надежда" охоронні послуги. Однак за прострочений до сплати період охорони, грудень 2017 року - січень 2018 року, акти відповідачем не повернуті в результаті чого 28.04.2020 на адресу відповідача акти скеровано додатково. Зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих послуг відповідачем не виконані, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 63 811,10 грн., на яку позивачем нараховано пеню у сумі 45 613,51 грн. та три проценти річних у сумі 4 243,00 грн. за період (як зазначено у позовній заяві з 01.02.2017 по 15.02.2020), згідно з розрахунком (з 26.02.2018 по 15.05.2020).

Також, позивач посилався на те, що з метою досудового врегулювання спору, 28.04.2020 на адресу ТОВ ВКФ "Надежда" була надіслана претензія за вих. № 27/04/20-П від 27.04.2020 про перерахування на рахунок позивача заборгованості у розмірі 63 811,10 грн. у семиденний строк з дня отримання претензії. Проте, відповідачем не було повернуто на рахунок позивача суми забо ргованості, а претензія від 27.04.2020 не отримана відповідачем.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Приписами статей 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів статі 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений між позивачем та відповідачем Договір № 01/02/17-Н про охорону транспортних засобів та вантажів від 01.02.2017 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, регулювання якого здійснюється главою 63 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України).

Виходячи з положень глави 63 Цивільного кодексу України, сторонами договору про надання послуг є замовник та виконавець, предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності.

Замовник за договором про надання послуг - особа, що зацікавлена в одержанні послуги відповідного роду, яка замовляє її надання на умовах, визначених договором та оплачує надану їй послугу.

Договір про надання послуг є двосторонньозобов`язувальним, оскільки і виконавець, і замовник наділені як правами, так і обов`язками. На виконавця покладений обов`язок надання послуги і надано право на одержання відповідної плати. Замовник за договором зобов`язаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуги з боку виконавця.

Тобто у замовника не виникає обов`язку здійснення оплати, якщо виконавцем не доведено надання ним конкретно визначених послуг на виконання договору, надання яких має бути підтверджено відповідними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами стосується виконання договору № 01/02/17-Н, а отже до предмету дослідження у даній справі входить встановлення обставин щодо фактичного надання позивачем послуг за договором, зокрема за період грудень 2017-січень 2018, оцінка та аналіз документів, поданих на підтвердження надання послуг, виконання відповідачем зобов`язань з прийняття та оплати наданих йому послуг.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, виходячи з положень Договору № 01/02/17-Н про охорону транспортних засобів та вантажів від 01.02.2017, правовідносини між сторонами виникають після отримання Виконавцем заявки Замовника, та підтвердження заявки Виконавцем шляхом підписання.

Необхідність подання замовником заявок та їх підтвердження виконавцем, обумовлені пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору № 01/02/17-Н, та є обов`язковими елементами взаємодії сторін за Договором з метою визначення змісту домовленостей сторін щодо надання конкретних послуг за договором.

Оскільки сам Договір № 01/02/17-Н не містить вказівок на конкретні замовлення послуг охорони у конкретний період та у визначених обсягах, відсутність заявок Замовника, підтверджених Виконавцем, може свідчити про відсутність досягнутих домовленостей між сторонами щодо надання конкретних охоронних послуг у спірному періоді (грудень 2017-січень 2018).

За умовами договору, при прийнятті об`єкту під охорону, а також після здавання об`єкта з-під охорони складаються відповідні акти (п.п.2.5.,2.9.,2.16), на підставі яких визначається обсяг наданих послуг (кількість годин охорони) та, відповідно, їх вартість.

Так, згідно з п. 3.2. Договору загальна вартість наданих послуг за кожним окремим перевезенням визначається шляхом множення кількості годин охорони на вартість однієї години. Загальна кількість годин охорони за окремим перевезенням визначається відповідно до часу прийняття та здачі охоронюваного об`єкта згідно з актом (Додаток № 2).

Відповідно, акти приймання-передачі об`єктів під охорону згідно з положеннями договору, повинні містити вказівки на час прийняття та здачу охоронюваних об`єктів, про що прямо зазначено у п.п. 2.9, 2.16 договору.

Крім того, акт приймання-передачі під охорону та акт приймання-передачі об`єкта з-під охорони вказують на об`єкт охорони, зміст та конкретизацію послуги охорони, визначають її обсяг шляхом зазначення періоду, протягом якого здійснювалася охорона, та визначають одиницю виміру господарської операції - кількість годин охорони.

Втім, як свідчать матеріали справи та не спростовано позивачем, акти прийняття об`єкта під охорону та акти здачі об`єкта з під охорони, позивачем до суду першої інстанції не надавалися.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.73 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання позивачем (виконавцем за договором) відповідачеві, ТОВ ВКФ «Надежда», у спірному періоді (грудень 2017 - січень 2018) охоронних послуг за Договором № 01/02/17-Н про охорону транспортних засобів та вантажів від 01.02.2017; доказів виконання позивачем п.3.5. Договору, згідно з яким Виконавець повинен надати акт наданих (виконаних) послуг не пізніше 3-го числа місяця наступного за місяцем, в якому надавались послуги.

Так, згідно з копією листа (позивач називає претензією) за вих. № 27/04/20-П від 27.04.2020року (том І, а.с. 22-24), який 28.04.2020 (про що свідчать опис вкладення та фіскальний чек) скеровано ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" на адресу ТОВ ВКФ "Надежда" (із вимогою про оплату заборгованості), в якості додатків позивачем направлено акт звірки взаєморозрахунків від 25.04.2020, акт здачі-приймання робіт № ОУ-0001056 за грудень 2017 року та акт здачі-приймання робіт № ОУ-0000101 за січень 2018 року, - із проханням їх підписати та/або надати зауваження.

З поданих до матеріалів справи копій Акту № ОУ-0001056 здачі-приймання робіт (надання послуг) за грудень 2017 року та Акту № ОУ-0000101 здачі-приймання робіт (надання послуг) за січень 2018 року (том І, арк.с. 82, 83) вбачається їх підписання лише з боку позивача (Виконавця).

Разом з цим, в зазначених Актах здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0001056, № ОУ-0000101 йдеться посилання на надання послуг згідно актам здачі-приймання за грудень 2017 року та за січень 2018 року, а також про додаткові послуги з організації охоронних послуг за грудень 2017 року та за січень 2018 року.

Проте, такі документи на підтвердження надання послуг з охорони та надання додаткових послуг, позивачем до справи не надані.

Подані позивачем документи свідчать, що спірні Акти здачі-приймання робіт № ОУ-0001056, № ОУ-0000101 за грудень 2017 та за січень 2018, всупереч положенням п.3.5.договору, направлені позивачем відповідачеві лише 28.04.2020.

При цьому, твердження позивача щодо повторного направлення наведених актів здачі-приймання робіт на адресу ТОВ ВКФ "Надежда" є недоведеним та документово не підтверджено.

Інші документи, що обумовлені сторонами у Договорі, як обов`язкові, а саме, заявки Замовника, їх підтвердження Виконавцем, акти прийняття об`єктів №1 та/чи №2 під охорону, а також здавання об`єктів з-під охорони, якими визначається обсяг наданих послуг (кількість годин охорони), їх вартість, та на підставі яких суд міг би дійти висновку про надання позивачем послуг відповідачу за договором у грудні 2017 січні 2018, - в матеріалах справи відсутні.

Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

За наведених обставин, поданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків № 000007 станом на 25 квітня 2020 року (не підписаний з боку ТОВ ВКФ «Надежда»), не є належним доказом в підтвердження надання позивачем послуг відповідачу, наявності заборгованості відповідача та її розміру.

Крім того, відповідно до п.3.4. договору, оплата послуг здійснюється до 25-го числа місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги на підставі рахунку Виконавця.

Як свідчать матеріали справи рахунок на оплату № 1041 від 31.12.2017 на суму 77 785,90 грн. та рахунок на оплату № 102 від 31.01.2018 на суму 1 811,10 грн. направлено ТОВ ВКФ "Надежда" лише 03.06.2020 (після звернення з позовною заявою), про що свідчить опис вкладення до цінного листа, фіскальний чек та поштова накладна (надані до суду на виконання ухвали суду від 25.05.2020, якою позовну заяву ТОВ "АКБ-ОФ" залишено без руху).

Щодо посилань позивача на часткову оплату послуг - за грудень 2017 року у сумі 15 875,90 грн. із призначенням платежу: "Сплата охоронних послуг по супроводу вантажу акт оу-1057 від 31.12.2017...", судом першої інстанції вірно зазначено, що надання послуг за Актом оу-1057 не є предметом спору, відповідний акт до матеріалів справи не надавався, в позовній заяві посилання на зазначений акт відсутнє.

На підставі викладеного, господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування.

Отже, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 63 811,10 грн., що стало підставою і для відмови у задоволенні вимог про стягнення пені та 3% річних за простроченням відповідачем грошового зобов`язання за Договором.

Щодо зауваження апелянта на неправомірному неприйнятті судом першої інстанції наданих (до відповіді на відзив) позивачем додаткових доказів, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.80 Господарського процесуального кодексу України «Подання доказів», учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (п.1). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (п.2).

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (п.4). У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (п.5).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (п.8).

Відповідно до ст.162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачем при зверненні з позовною заявою (та з заявою про усунення недоліків) не повідомлялося про неможливість подання у встановлений законом строк з об`єктивних причин доказів, з зазначенням: доказу, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, судом правомірно не прийняті та не оцінювалися (незавірені позивачем) додаткові документи, подані позивачем в якості додатку до відповіді на відзив (вх. № 20654 від 08.09.2020).

З огляду на наведене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №922/1536/20.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №922/1536/20 покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство комплексної безпеки охоронна фірма на рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі № 922/1536/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2020 (повне рішення складено 21.09.2020) у справі № 922/1536/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.01.2021.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук