ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м.Дніпро Справа № 904/1342/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання: Уперєва Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Адгезив» на окрему ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 року (повне рішення складено 01.09.2020 року, суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/1342/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Адгезив», м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс», м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 1 680 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

В березні 2020 року до господарського суду Дніпропетровської області звернулось ТОВ «Науково-технічний центр «Адгезив» з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ТОВ «Орендастройсервіс» заборгованість за договором позики, що утворилась внаслідок порушення позичальником своїх зобов`язань з своєчасного та повного повернення коштів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 року у справі позов задоволено. Стягнуто на користь позивача суму в розмірі 1 680 000,00 грн. (т.3 а.с.166-167).

Також, 27.08.2020 року у даній справі місцевим господарським судом постановлено окрему ухвалу відносно ТОВ «Науково-технічний центр «Адгезив» та ТОВ «Орендастройсервіс». Суд зазначив, що у правовідносинах сторін можуть вбачатись ознаки уникнення фінансового моніторингу або легалізації (відмивання) грошей, перелік яких визначений в Критеріях ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення №584 від 08.07.2016 року. З метою перевірки обставин правочину від 10.05.2019 року та встановлення факту наявності або відсутності в діях ТОВ «Науково-технічний центр «Адгезив» та ТОВ «Орендастройсервіс» кримінального правопорушення, в тому числі, визначеного ст. 209 Кримінального кодексу України, постановлено окрему ухвалу.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись з окремою ухвалою, постановленою у даній справі, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати окрему ухвалу суду від 27.08.2020 року.

Скаржник в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в мотивувальній частині ухвали суд посилається на положення Критерію ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення №584 від 08.07.2016 року. Однак зазначений акт (Критерій) не містить норм, якими регулюється поведінка (встановлюються права та/або обов`язки) учасників справи та/або суду. Пункт 2 зазначеного Критерію містить вичерпне коло осіб, на яких поширюється його дія, суд, в контексті даного пункту, не є тими особами, які наділені повноваженнями використовувати відповідні згадані вище критерії під час відправлення правосуддя.

В розумінні ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» господарські суди не є суб`єктами первинного фінансового моніторингу та не включені до переліку суб`єктів державного фінансового моніторингу.

В оскаржуваній ухвалі суд посилається на Положення про здійснення банками фінансового моніторингу №65, а саме на додаток 19 до нього, однак його затверджено постановою Правління НБУ 19.05.2020 року. Договір позики укладено між сторонами 10.05.2019 року, і операції за ним відбувались з травня по грудень 2019 року. Застосування положень додатку 19 до спірних правовідносин не є правомірним.

Крім того, зміст оскаржуваної ухвали всупереч положень ч. 11 ст. 246 ГПК України не містить порушень законодавства, які нібито були допущені учасниками справи, також в ухвалі відсутні посилання на ознаки будь-якого кримінального правопорушення, що, на думку скаржника, виключає надсилання її прокурору.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надавав, правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, не скористався, що за положеннями ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду в апеляційному порядку прийнятого судового рішення.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Адгезив» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 року у даній справі залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Адгезив» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 року, ухвалено розгляд апеляційної скарги призначити на 18.01.2021 року.

18.01.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати оскаржувану окрему ухвалу. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а окрема ухвала господарського суду скасуванню, виходячи з наступного.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

10.05.2019 року між ТОВ «Науково-технічний центр «Адгезив» (позикодавець) та ТОВ «Орендастройсервіс» (позичальник) укладено договір позики №2 (далі - договір), відповідно до п. 1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає позичальнику у власність кошти в сумі 1 680 000,00 грн., що еквівалентно згідно курсу НБУ на момент передачі коштів 56 188 дол. США. (т.1 а.с.8-9).

Позичальник зобов`язаний повернути суму позики до « 31» грудня 2019 року (п. 3 договору). Грошові кошти передані у сумі, визначеній п. 1 даного договору, за цільовим призначенням на придбання основних засобів товариства та поповнення обігових коштів для підприємницької діяльності (п. 4 договору).

Кошти у сумі, визначеній у п. 1 цього договору, передаються позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору. Факт підписання даного договору сторонами засвідчує безпосередню передачу грошових коштів у власність позичальника позичкодавцем. При цьому позичкодавець вправі вимагати від позичальника оформлення розрахункового документа, який підтверджує факт передачі грошових коштів на користь позичальника (п. 9 договору).

Згідно з п. 12 договору сторони договору визначили, що місцем виконання даного договору визначено місцем фактичної передачі коштів за місцезнаходженням позичальника за адресою: м. Дніпро, вул. Краснопільська, 9.

Факт передачі коштів підтверджено засвідченими копіями видаткових касових ордерів №1 - №168 про видачу готівкою по 10 000,00 грн., за період з 10.05.2019 року по 31.12.2019 року (т.1 а.с.115-201). Видаткові касові ордери №1 - №168 про видачу готівкових коштів позичальнику підписані головним бухгалтером та касиром в особі керівника підприємства.

Прибуткові касові ордери ТОВ «Орендастройсервіс» №1 - №168 (т.2 а.с.168-200, т.3 а.с.1-51) про отримання від ТОВ «Науково-виробничий центр «Адгезив» сум в розмірі по 10 000,00 грн. підписані головним бухгалтером та касиром, в особі керівника підприємства.

Між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 10.05.2019 року по 31.12.2020 року (т.1 а.с.96-99), з якого вбачається що за ТОВ «Орендастройсервіс» обліковується заборгованість перед позивачем в розмірі наданої позики (1 680 000,00 грн.). Акт підписаний повноваженими представниками сторін, з відбитком печаток.

Окрім зазначеного, в матеріалах справи міститься копія касової книги позичальника на 2019 рік (т.2 а.с.62-148) з якої вбачається, що в день оформлення видаткових касових ордерів №1 - №168, в книзі відображено записи про надходження та про видаток по 10 000,00грн.

Також, в журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів позичальника на 2019 (т.2 а.с.149-167) містяться записи про здійснення двох операцій в день видачі видаткових касових ордерів №1 - №168, а саме оформлення прибуткового касового ордеру про отримання 10 000,00 грн. за договором поворотної фінансової допомоги б/н від 10.05.2019 року та оформлення видаткового касового ордеру про видачу по 10 000,00 грн.

В касовій книзі позикодавця на 2019 рік (т.3 а.с.53-139) в день оформлення видаткових касових ордерів №1 - №168 містяться записи про надходження по 10 000,00 грн. та про видаток по 10 000,00 грн. ТОВ «Орендастройсервіс».

Місцевий господарський суд, вивчивши надані докази та обставини справи, дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача, та наявності вини в діях відповідача, проте з метою перевірки правовідносин сторін на предмет уникнення фінансового моніторингу, дійшов висновку про необхідність направлення окремої ухвали.

6. Доводи, за якими апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

Отже, окрема ухвала - це засіб реагування господарського суду на виявлені під час судового розгляду порушення законності або суттєвих недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, їх працівників чи посадових осіб.

Згідно із ч. 7 ст. 246 ГПК України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

За ч. 11 ст. 246 ГПК України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Постановляючи окрему ухвалу місцевий господарський суд зазначив, що від осіб:

- зі сторони позикодавця ТОВ «Науково-технічний центр «Адгезив» підписантом в видаткових касових ордерах №№1-168 в розмірі по 10 000,00 грн. зазначено ОСОБА_1 в якості директора, бухгалтера та касира;

- зі сторони позичальника ТОВ «Орендастройсервіс» підписантом в прибуткових касових ордерах №№1-168 в розмірі по 10 000,00 грн. зазначено ОСОБА_2 в якості директора, бухгалтера та касира.

В касовій книзі на 2019 рік (типова форма №КО-3а) ТОВ «Науково-технічний центр «Адгезив» містяться записи про здійснення двох операцій в день видачі видаткових касових ордерів №1 - №168:

- оформлення прибуткового касового ордеру про отримання по 10 000,00 грн. за договором поворотної фінансової допомоги від 10.05.2019 року;

- оформлення видаткового касового ордеру про видачу по 10 000,00 грн.

В касовій книзі на 2019 рік (типова форма №КО-4) ТОВ «Орендастройсервіс» в день оформлення видаткових касових ордерів №1 - №168 містяться записи про надходження по 10 000,00 грн. від ОСОБА_1 та про видаток по 10 000,00 грн. ТОВ «Орендастройсервіс» через ОСОБА_2 . Залишок готівкових коштів на кінець дня дорівнює 0 грн.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами, визначений Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №148 від 29.12.2017 року (далі - Положення).

Розділ ІІ зазначеного Положення містить вимоги до організації готівкових розрахунків, зокрема суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами між собою - у розмірі до 10 000гривень включно (п. 6 Положення).

За умовами п. 23 Положення касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання (п. 25 Положення).

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки. Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов`язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є його дозвільний напис (п. 26 Положення).

Згідно з п. 33 Положення прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості.

Бухгалтер (відповідальна особа установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) має право здійснювати реєстрацію касових ордерів і видаткових відомостей за допомогою комп`ютерних засобів, які забезпечують формування і роздрукування відповідних касових документів. У документі "Вкладний аркуш журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових ордерів", який формується і роздруковується за відповідний день, забезпечується формування даних для обліку руху коштів.

За змістом п.п. 39-40 зазначеного Положення установи/підприємства відображають у касовій книзі усі надходження і видачу готівки в національній валюті (додаток 5). Кожна/кожне установа/підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

Аркуші касової книги нумеруються та прошнуровуються, опечатуються відбитком печатки, за наявності її в установі/на підприємстві. Кількість аркушів у касовій книзі засвідчуються підписами керівника і головного бухгалтера установи/підприємства.

Записи в касовій книзі здійснюються у двох примірниках. Перші примірники, що є невідривною частиною аркуша касової книги - "Вкладні аркуші касової книги", залишаються в касовій книзі. Другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги - "Звіт касира", є документами, за якими касири звітують щодо руху грошей у касі. Перші і другі примірники мають однакові номери.

Виправлення в касовій книзі не допускаються. Зроблені виправлення підписуються касиром, а також головним бухгалтером або особою, яка його заміщує.

Касир здійснює записи в касовій книзі за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день не здійснюються.

Як вбачається з доказів організації готівкових розрахунків за договором від 10.05.2019 року, наданими суб`єктами господарювання в даній справі, прибуткові/видаткові касові ордери №№1-168 за період травень грудень 2019 року та журнали реєстрації цих ордерів за 2019 рік обох підприємств оформлені з дотриманням вимог зазначеного вище Положення. Всі записи відображені в хронологічному порядку, процедура видатку і прибутку грошових коштів відображений в журналах обох підприємств. Всі зазначені документи з фіксації операції у національній валюті України за договором позики від 10.05.2019 року підписані повноваженим особами їх керівниками. Господарські операції за зазначеним правочином не перевищували дозволеного ліміту здійснення розрахунків готівкою протягом одного дня за одним платіжним документом у розмірі до 10 000,00 грн. включно.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики від 10.05.2019 року, визнав зазначені вище документи з фіксації операції у національній валюті України належними та достовірними доказами, на підставі яких судом встановлено обставини, які входять до предмету доказування, та які господарський суд визнав встановленими.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Постановляючи окрему ухвалу, місцевий господарський суд звернув увагу на те, що документи з фіксації операцій у національній валюті України за правочином від 05.10.2019 року підписані від обох сторін їх керівниками в якості касира та бухгалтера, а також має місце повторність однотипної господарської операції, що може свідчити про уникнення процедур обов`язкового фінансового моніторингу.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (в редакції чинній станом на дату укладання договору) містить визначення внутрішнього фінансового моніторингу як сукупність заходів з виявлення фінансових операцій, що підлягають внутрішньому фінансовому моніторингу, із застосуванням підходу, що ґрунтується на проведенні оцінки ризиків легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму; ідентифікації, верифікації клієнтів (представників клієнтів), ведення обліку таких операцій та відомостей про їх учасників; обов`язкового звітування до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення про фінансові операції, щодо яких виникає підозра, а також подання додаткової та іншої інформації у випадках, передбачених цим Законом.

Законодавець визначає, що до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, належать будь-які дії, пов`язані із вчиненням фінансової операції чи правочину з активами, одержаними внаслідок вчинення злочину, а також вчиненням дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких активів чи володіння ними, прав на такі активи, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуттям, володінням або використанням активів, одержаних внаслідок вчинення злочину (ст. 4 зазначеного Закону).

Задовольняючи вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, місцевий господарський суд не встановив протиправного характеру укладненного між сторонами правочину, не вирішувалось питання про природу походження коштів за договором. Оцінка понесення можливих ризиків за правочином (фінансовою операцією), перш за все покладається на сторону позичальника.

Доводи осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо їх протиправного виключення зі складу учасників ТОВ «Орендастройсервіс» та подальших дій нового учасника, що спрямовані на створення сприятливих умов для початку процедури банкрутства підприємства, не можуть оцінюватись місцевим господарським судом як дії, пов`язані із вчиненням фінансової операції чи правочину з активами, одержаними внаслідок вчинення злочину. Такі твердження зазначених осіб не підтверджені достовірними доказами, надання оцінки діям сторін правочину від 10.05.2019 року за ознаками їх підлеглості фінансовому моніторингу свідчить про порушення судом ст. 86 ГПК України.

Щодо зазначення підписантів ордерів керівників підприємств в особі касира та бухгалтера, то відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Обидва директора підприємств є учасниками юридичних осіб за правочином від 10.05.2019 року з часткою в статутному капіталі 100% кожний, які реалізують своє право щодо управління підприємством безпосередньо. Місцевим господарським судом не досліджувалось питання наявності штатного розкладу у обох підприємств, що включають посаду бухгалтера та касира.

Крім того, необхідно зазначити про те, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів (ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Як встановлено вище, надані сторонами документи з фіксації операції у національній валюті України за договором позики від 10.05.2019 року оформлені з дотриманням вимог законодавства щодо ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) під час здійснення ними господарської діяльності. За зміст цих документів несуть відповідальність керівники підприємств.

Щодо повторності операції, сам факт її повторності не суперечить умова договору, оскільки він не містить конкретних вимог до порядку передачі суми позики, грошові кошти передавались в гранично дозволеній сумі, що узгоджується з умовами п.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Відсутність в умовах договору визначеного порядку передачі суми позики не суперечить закону,оскільки відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Колегія суддів погоджується з доводом скаржника щодо безпідставного застосування до правовідносин сторін змісту додатку 19 до Положення здійснення банками фінансового моніторингу №65, оскільки це Положення затверджено 19.05.2020 року, тобто після передання готівкових коштів (травень-грудень 2019 року) за договором. Крім того, зазначене Положення регулює правовідносини, що склались між банком та клієнтом.

В окремій ухвалі, відповідно до ч. 5 ст. 246 ГПК України суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Як вбачається зі змісту ухвали від 27.08.2020 року судом не наведено жодної правової норми, яку було порушено сторонами правочину, проте зроблено припущення щодо скритих мотивів сторін, та можливого вчинення дій, що мають ознаки легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, що кваліфікується за ст. 209 КК України (Набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом).

В оскаржуваній ухвалі не встановлено факту протиправного характеру правочину (поведінки сторін договору), не вирішувалось питання походження коштів, лише зроблено припущення про скриті мотиви (наміри) сторін правочину без посилання на відповідні докази, що суперечить ч. 1 ст. 86 ГПК України. Оскаржувана ухвала постановлена судом з метою перевірки припущень.

Як зазначалось вище, місцевий господарський суд, задовольнивши позовні вимоги ТОВ «Науково-виробничий центр «Адгезив», визнав належними доказами документи, які були надані сторонами і стосовно яких у суду виникали сумніви, що свідчить про виключення порушення законодавства або недоліків в господарській діяльності сторін у справі.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Науково-технічний центр «Адгезив» на окрему ухвалу від 27.08.2020 року знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувана окрема ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, зокрема ч.ч. 1, 5 ст. 246 ГПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 246 ГПК України окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 281 ГПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу ІІІ цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

За змістом п. 15 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку окрему ухвалу.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Оскільки окрема ухвала до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 74, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Адгезив» на окрему ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 року у справі №904/1342/20 задовольнити.

Окрему ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 року у справі №904/1342/20 скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст складено 25.01.2021 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді: Ю.Б. Парусніков

Т.А. Верхогляд