РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2021Справа № 910/18327/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 24 083, 52 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 24 083, 52 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 19.02.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Audi", а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Mercedes-Benz", водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована у відповідача, позивачем було направлено останньому вимогу про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем відшкодовано заявлену суму частково, позивач просить стягнути неоплачену суму страхового відшкодування в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18327/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 16.12.2020 представник відповідача подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю.

Представник позивача 28.12.2020 подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що заперечення відповідача, викладені у відзиві, є необгрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач та ОСОБА_1 19.02.2019 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № ПС-0014-А/19/УРП об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок настання страхових випадків.

За участі застрахованого автомобіля марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 10.12.2019 по вулиці Стеценка у місті Києві сталась ДТП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.02.2020 у справі № 761/48239/19 ОСОБА_2 визнано винною у здійсненні ДТП.

У зв`язку з пошкодженням у ДТП застрахованого автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернулась до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Відповідно до рахунку-фактури № від 13.12.2019 вартість відновлювального ремонту становить 39 290, 40 грн.

Позивач страховим актом № A-3298/УРП від 17.12.2019 визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 39 290, 40 грн., виплата якої позивачем підтверджується платіжним дорученням № 38210 від 19.12.2019.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача згідно полісу № АО005852136, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою з централізованої бази М(Т)СБУ.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 39 290, 40 грн.

Проте, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування позивачу тільки частково на суму 15 206, 88 грн. Позивач зазначає, що неоплачена сума страхового відшкодування становить 24 083, 52 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Відповідач заперечує проти розміру страхового відшкодування та вказує на те, що вартість відновлювального ремонту має бути визначена згідно акту оцінки здійсненої суб`єктом оціночної діяльності. Згідно наданого відповідачем висновку експертного авторознавчого дослідження № 16-D/70/6 від 29.05.2020 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 15 206, 88 грн., яка була сплачена відповідачем.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Отже, наявність рахунку-фактури № від 13.12.2019 та платіжного доручення № 38210 від 19.12.2019 на суму 39 290, 40 грн. є достатніми та належними доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 16-D/70/6 від 29.05.2020 суд відхиляє, оскільки у даному випадку страхове відшкодування встановлюється виходячи із фактичних витрат з відновлювального ремонту автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які становлять суму 39 290, 40 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АО005852136, суд дійшов висновку про те, що у відповідача, у зв`язку з настанням ДТП, виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останнього.

Беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму сплаченого страховиком на користь страхувальника страхового відшкодування в розмірі 39 290, 40 грн., а також враховуючи встановлений полісом № АО005852136 розмір франшизи - 0,00 грн., суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 39 290, 40 грн., яка частково була сплачена відповідачем на суму 15 206, 88 грн. Таким чином, залишок суми страхового відшкодування, який підлягає оплаті відповідачем становить 24 083, 52 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми страхового відшкодування суду не надано.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 24 083, 52 грн. - страхового відшкодування.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 10 000, 00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В той же час, позивачем не надано жодних доказів понесення витрат на правову допомогу, зокрема, позивачем не надано ні актів надання послуг, ні рахунків, ні платіжних доручень про здійснення оплати наданих послуг, тобто належних та допустимих доказів надання правничої допомоги та понесення витрат на правову допомогу матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачем у встановлений законом строк не подано до суду доказів щодо обсягу наданих йому правничих послуг та обґрунтування їх вартості.

Враховуючи наведене, суд залишає без розгляду заявлену вимогу про відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 72, ідентифікаційний код 32638319) 24 083 (двадцять чотири тисячі вісімдесят три) грн. 52 коп. - основного боргу та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк