ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.01.2021 Справа № 905/1825/20

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Калітіній К.А., в судовому засіданні розглядається справа

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозсервіс», м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигр Кейтеринг», місто Маріуполь

про стягнення заборгованості в загальному розмірі 98083,10 грн., з яких: 87431,71 грн. основний борг, 1905грн інфляційне збільшення боргу, 2865,00грн 3% річних, 5881,39 грн. пеня.

Без виклику сторін

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозсервіс» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигр Кейтеринг» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 98083,10 грн., з яких: 87431,71 грн. основний борг, 1905грн інфляційне збільшення боргу, 2865,00грн 3% річних, 5881,39 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Договір купівлі продажу, за яким відповідач не виконав свої зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість за поставлений товар і нараховані штрафні санкції за неналежне виконання зобов`язань.

Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Пунктом 3 даної ухвали суду встановив відповідачу строк 15 днів для надання відзиву на позовну заяву з моменту отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження.

Суд повідомляє учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язкова( ч.2 ст.120 ГПК України).

Частиною 3 та 4 статті 120 ГПК України передбачено, що повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень і ухвала про вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів для вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідачу в установленому порядку була направлена ухвала суду від 22.10.2020р про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням 23.10.2020р. На адресу суду 01.11.2020р повернувся поштовий конверт із зазначенням підстави повернення: закінчення терміну зберігання.

Відповідно до статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1)день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відмітка «за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомленням відповідача в розумінні Господарського процесуального кодексу, в зв`язку з чим суд вийшов за межі строку, встановленого для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження і направив відповідачу ухвалу суду від 17.12.2020р зобов`язавши ТОВ «Тигр Кейтеринг» до 29.12.2020р надати відзив на позовну заяву.

Зазначена ухвала суду була надіслана відповідачу на поштову адресу зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та одночасно за адресою, зазначеною в копіях накладних (наявних в матеріалах справи), в яких адресою ТОВ «Тигр Кейтеринг» вказано: м.Київ, вул.Гетьмана, буд.6.

Судом також було здійснено спроби передати телефонограму за номером відповідача, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також за всіма відомими з матеріалів справи номерами зв`язок із відповідачем встановити не вдалося. Інші засоби зв`язку відсутні.

04.01.2021 на адресу Господарського суду повернувся поштовий конверт із позначкою, що адресат за вказаною адресою: 87555 місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 24, офіс 29, відсутній.

Крім того, на адресу суду 04.01.2021р повернулось поштове повідомлення, згідно якого ухвалу суду від 17.12.2020р від ТОВ «Тигр Кейтеринг» за адресою: м.Київ, вул.Гетьмана, буд.6, отримав 28.12.2020р уповноважений за довіреністю Вітвицька.

Позивач про вчинення судом відповідних процесуальних дій повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявне поштове повідомлення в підтвердження отримання ухвали суду від 22.10.2020р

Таким чином, суд вважає що на момент прийняття рішення позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі №905/1825/20 та необхідність вчинення відповідних процесуальних дій.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження суд

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хозсервіс» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тигр Кейтерінг» (Покупець) укладено договір купівлі продажу №53, за яким Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та своєчасно оплатити на умовах, викладених в договорі, товар.

Ціна за одиницю товару по кожній окремій поставці визначається Сторонами і вказується у рахунку фактурі або у видатковій накладній Продавця (пункт 2.1 Договору).

Стоки та умови поставки товару визначені сторонами в розділі 3 Договору.

Так, замовлення на конкретну поставку товару, кількість, дата визначаються Замовленням Покупця, яке направляється Продавцю факсом або електронною поштою, на розсуд Покупця.

Продавець зобов`язаний здійснити поставку товару не пізніше трьох робочих днів з моменту отримання Замовлення від Покупця.

Пунктом 4.1.Договору передбачено, що передача прийняття товару здійснюється на складі Покупця, якщо інше не передбачено Замовленням Покупця.

Розділом 5 Договору сторони обумовили порядок розрахунків.

Розрахунки проводяться згідно рахунку фактури або видаткових накладних на товар отриманих від Продавця (п.5.1).

Оплата за поставлений товар згідно умов цього Договору здійснюється Покупцем на поточний рахунок Продавця протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати відвантаження Товару. Датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами видаткової накладної (п.5.2).

Відповідно до пункту 9.1 даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2016р.

Якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення дії Договору Сторони не мають намір його розірвати, строк Договору вважається продовженим на кожний наступний рік (п.9.2 Договору).

Договір складено та підписано сторонами без зауважень.

В рамках Договору було здійснено декілька поставок товару на загальну суму 88332,63грн за видатковими накладними узгодженими сторонами, які є невід`ємною частиною Договору:

- 28.11.2019р на суму 1101,60грн (видаткова накладна №19479 від 28.11.2019р);

- 28.11.2019р на суму 2157,48грн (видаткова накладна №19478 від 28.11.2019р);

- 21.11.2019р на суму 3349,88грн (видаткова накладна №19013 від 21.11.2019р);

- 08.11.2019р на суму 2656,45грн (видаткова накладна №18384 від 08.11.2019р);

- 18.10.2019р на суму 781,92грн (видаткова накладна №16670 від 18.10.2019р);

- 18.10.2019р на суму 5601,63грн (видаткова накладна №16669 від 18.10.2019р);

- 02.10.2019р на суму 4876,00грн (видаткова накладна №15618 від 02.10.2019р);

- 02.10.2019р на суму 541,61грн (видаткова накладна №15619 від 02.10.2019р);

- 28.08.2019р на суму 6263,42грн (видаткова накладна №13313 від 28.08.2019р);

- 22.08.2019р на суму 5813,06грн (видаткова накладна №13115 від 22.08.2019р);

- 18.08.2019р на суму 2227,50грн (видаткова накладна №12810 від 18.08.2019р);

- 14.08.2019р на суму 341,28грн (видаткова накладна №12690 від 14.08.2019р);

- 14.08.2019р на суму 7742,96грн (видаткова накладна №12688 від 14.08.2019р);

- 11.08.2019р на суму 4115,30грн (видаткова накладна №12414 від 11.08.2019р);

- 31.07.2019р на суму 4651,34грн (видаткова накладна №11884 від 31.07.2019р);

- 31.07.2019р на суму 1101,60грн (видаткова накладна №11885 від 31.07.2019р);

- 25.07.2019р на суму 4183,86грн (видаткова накладна №11606 від 25.07.2019р);

- 18.07.2019р на суму 4972,58грн (видаткова накладна №11180 від 18.07.2019р);

- 18.07.2019р на суму 1101,60грн (видаткова накладна №11181 від 18.07.2019р);

- 09.07.2019р на суму 208,65грн (видаткова накладна №10691 від 09.07.2019р);

- 09.07.2019р на суму 6011,24грн (видаткова накладна №10682 від 09.07.2019р);

- 03.07.2019р на суму 1240,70грн (видаткова накладна №10227 від 03.07.2019р);

- 03.07.2019р на суму 6782,46грн (видаткова накладна №10226 від 03.07.2019р);

- 24.06.2019р на суму 341,28грн (видаткова накладна №9772 від 24.06.2019р);

- 24.06.2019р на суму 3587,03грн (видаткова накладна №9771 від 24.06.2019р);

- 18.06.2019р на суму 6580,20грн (видаткова накладна №9458 від 18.06.2019р).

Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної сторонами Договору.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач частково у розмірі 2049,18грн оплатив товар по видатковій накладній №9458 від 18.06.2019р і заборгованість по останній становить 4531,02грн. Позивач не надав доказів в підтвердження часткової сплати боргу, відповідач не надав з цього приводу ніяких пояснень, у зв`язку з чим суд, керуючись ч.1 ст. 75 ГПК України, вважає непотрібним витребовування додатково доказів, які підтверджують часткову оплату за накладною. Враховуючи викладене,суд виходить з того, що заборгованість за накладною №9458 від 18.06.2019р становить 4531,02 грн.

Таким чином, як убачається із матеріалів справи Продавець поставив, а Покупець прийняв товар, визначений у видаткових накладних на загальну суму 88332,63грн.

Проте, з урахуванням здійсненою оплати за накладною №9458 , заборгованість відповідача перед позивачем становить 86 283,45 грн.

Проте, позивач у позивної заяві просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 87431,71грн., яка в частині 1 148,26 не підтверджується матеріалами справи.

В свою чергу, покупець товар отримав, однак в установлені строки не оплатив, в зв`язку з чим виникла заборгованість за поставлений товар.

Позивач на адресу відповідача 07.09.2020р направив претензію б/н, згідно якої повідомив ТОВ «Тигр Кейтеринг» про наявність заборгованості за отриманий товар у сумі 87431,71грн і просив негайно оплати вказану суму.

Відповідач отриманий товар не оплатив внаслідок чого позивач звернувся до суду із позовом і просить суд стягнути основну заборгованість за договором та штрафні санкції, які нараховані відповідно до умов Договору та чинного законодавства за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань.

За приписами статті 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 та 2 статті 692 ЦК України передбачено, що Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином здійснював свої зобов`язання за договором, оплату товару за договором не виконав, у зв`язку з чим позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача заборгованість за несплачену вартість товару.

Згідно наданих до матеріалів справи копій видаткових накладних загальна вартість поставленого товару складає 88332,63грн, однак з урахуванням попереднього висновку суду та позовних вимог позивача за накладною №№9458 від 18.06.2019р , позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в сумі 86 283,45 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені у розмірі 5881,39 грн. та 3 % річних у розмірі 2865,00грн. суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися у строки, встановлені договором.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.2. договору сторони встановили, що у разі порушення терміну оплати вартості поставленого товару, Продавець має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% за кожен день несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Сплата штрафів, пені та відшкодування збитків не позбавляє вину сторону від виконання нею своїх зобов`язань за даним Договором (п.6.3 Договору).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже нарахування пені здійснюється від дати виникнення зобов`язання і припиняється через шість місяців. Позивач надав до позовної заяви розрахунок пені окремо за кожною видатковою накладною, згідно якого просить суд стягнути пеню у загальній сумі 5881,39грн

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи положення статті 232 ГК України та п.6.3 договору, строки визначені у п.5.2 Договору щодо строків оплати поставленого товару, суд зазначає, що позивачем невірно визначена початкова дата та остаточна дата , в проміжок між якими у позивача виникає право на стягнення пені,

Так, за всіма накладними позивач заявляє до стягнення пеню за період з 12.04.2020 року по 12.10.2020 року, не враховуючи обмеження, встановлені ст. 232 ГК України:

- за видатковою накладною №19479 від 28.11.2019р правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є з 12.04.2020р 12.06.2020р у зв`язку чим стягненню підлягає 31,30грн;

-за видатковою накладною №19478 від 28.11.2019р правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є з 12.04.2020р по 12.06.2020р , у зв`язку чим стягненню підлягає 61,31грн;

-за видатковою накладною №19013 від 21.11.2019р правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є з 12.04.2020р по 05.06.2020р, у зв`язку чим стягненню підлягає 84,94грн;

-за видатковою накладною №18384 від 08.11.2019р правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є з 12.04.2020р 22.05.2020р, у зв`язку чим стягненню підлягає 51,10грн;

-за видатковою накладною №16670 від 18.10.2019р правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є з 12.04.2020р по 02.05.2020р, у зв`язку чим стягненню підлягає 8,20грн;

-за видатковою накладною №16669 від 18.10.2019р правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є з 12.04.2020р по 02.05.2020р , у зв`язку чим стягненню підлягає 58,77грн;

-за видатковою накладною №15619 від 02.10.2019р правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є період з 12.04.по 16.05.2020р , у зв`язку чим стягненню підлягає 9грн;

-за видатковою накладною №15618 від 02.10.2019р, правомірним строком нарахування пені в межах заявленого у позові строку є період з 12.04.2020р 16.05.2020р у зв`язку чим стягненню підлягає 81грн.

За іншими видатковими накладними позивачем нарахована пеня поза межами строків, встановлених ст. 232 ГК України.

В зв`язку з викладеним стягненню підлягає пеня в сумі 385,62грн у межах заявленого позивачем строку.

В іншій частині заявленої до стягнення суми пені суд відмовляє в задоволенні, оскільки позивач не правомірно нарахував пеню за межами строку, встановленого ст. 232 ГК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 2865,00 грн.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що розмір 3% річних за визначений період складає 2861,71 грн., а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 1905,00грн. суд зазначає, що вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозсервіс» м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигр Кейтеринг», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в загальному розмірі 98083,10 грн., з яких: 87431,71 грн. основний борг, 1905грн інфляційне збільшення боргу, 2865,00грн 3% річних, 5881,39 грн. пеня задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигр Кейтеринг» (87555, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 24, офіс 29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозсервіс» (02166 м.Київ, вулиця Кубанської України, будинок 45, квартира 317, ) заборгованість в загальному розмірі 91 435,78 грн., з яких: 86 283,45 грн. основний борг, 1905,00 грн. - інфляційні нарахування, 2861,71грн. 3% річних, 385,62грн. пеня, а також суму судового збору у розмірі 1959,54 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2021 р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).