ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3596/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В., розглянувши заяву ( вх. 2-13/21 від 06.01.2021р.) Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про забезпечення позову відносно ОСОБА_1 по справі №916/3596/20

за позовом Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (вул. Жилянська, 32, Київ 33,01033)

до відповідачів: 1. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря" (вул. Радянської армії, 20 а, с. Прохорове, Іванівський район, Одеська область, 67200); 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

про стягнення 11 051 601,78грн.;

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" та до ОСОБА_1 , в якому просить господарський суд про солідарне стягнення заборгованості за кредитом в сумі 11 051 601,78грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №131118-АТ від 13.11.2018р., кредитного договору № 211118-А від 21.11.2018р., кредитного договору №211118-АЕ від 21.11.2018р. щодо повернення кредиту.

Ухвалою суду від 29.12.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06.01.2021р. від Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" до Господарського суду Одеської області надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд накласти арешт на кошти ДИМОВА ОЛЕКСАНДРА БОРИСОВИЧА (ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Іванівським РВ ГУМВС України в Одеській обл. від 30.09.2009 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), що знаходяться на його рахунках, що будуть виявлені під час виконання ухвали суду про накладення арешту, в межах ціни позову, а саме суми заборгованості 11 051 601,78 грн., та витрат на оплату судового збору в розмірі 169 978,03 грн. з правом здійснення видаткових операцій по виплаті заробітної плати, податків та інших обов`язкових платежів до бюджетів України.

Також, товариство просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ДИМОВА ОЛЕКСАНДРА БОРИСОВИЧА (ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Іванівським РВ ЕУМВС України в Одеській обл. від 30.09.2009 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), а саме: 1) Будівлі автотранспортного підприємства, заг. пл. (кв.м): 334,4, за адресою: АДРЕСА_3 , технічний опис майна: одноповерхові кам`яні будівлі автотранспортного підприємства, загальною вартістю 123 040,00 грн. Реєстраційний номер майна: 4937539; 2) Адміністративна будівля, заг.пл. (кв.м): 127,8, за адресою: АДРЕСА_4 , технічний опис майна: одноповерхова кам`яна нежитлова будівля позначена в плані під літ.А, загальною вартістю: 17 558.00 грн. Реєстраційний номер майна: 1474913; 3) на корпоративні права - частку в статутному капіталі СТОВ «Зоря», , яка в сукупності становить 100 % статного капіталу товариства, та частку в статутному капіталі 100% корпоративних прав ТОВ «СІЧ», . яка в сукупності становить 100 % статного капіталу товариства;

Крім того, товариство просить заборонити органам реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності да Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно наступного майна: 1) Будівлі автотранспортного підприємства, заг. пл. (кв.м): 334.4, за адресою: Одеська обл., Іванівський р.. с. Прохорове, вулиця Радянської Армії, будинок 20, технічний опис майна: одноповерхові кам`яні будівлі автотранспортного підприємства, загальною вартістю 123 040,00 грн. Реєстраційний номер майна: 4937539; 2) Адміністративна будівля, заг.пл. (кв.м): 127.8, за адресою: Одеська обл., Іванівський р., смт. Іванівка. вулиця Леніна, будинок 64, технічний опис майна: одноповерхова кам`яна нежитлова будівля позначена в плані під літ.А, загальною вартістю: 17 558.00 грн. Реєстраційний номер майна: 1474913

Товариство, також просить заборонити органам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зокрема, але не виключно. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад. Київської міської, районної, районної у місті Києві державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо реєстрації змін до відомостей про СТОВ «Зоря» () та ТОВ «СІЧ» (). що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що ефективним заходом забезпечення виконання рішення суду є забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та на майно Боржника та Поручителя на стадії розгляду справи, оскільки це забезпечить виконання судового рішення на стадії виконання та перешкодить боржнику відчужити наявне манно на користь третіх осіб до моменту виконання рішення суду.

За таких обставин, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідок заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Водночас, за посиланням позивача, невжиття таких заходів, очевидно, може привести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано позов, стане неможливим.

Одним із критеріїв обгрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

З огляду на викладене, позивачем було вказано суду, що також відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення в порядку, визначеному ст. 141 ГПК України.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про забезпечення позову відносно ОСОБА_1 по справі №916/3596/20, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; виключено; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Судом встановлено, що позовні вимоги Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" направлено на стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" та ОСОБА_1 користь позивача грошових коштів - заборгованості за кредитним договором №131118-АТ від 13.11.2018р., кредитним договором № 211118-А від 21.11.2018р., кредитним договором №211118-АЕ від 21.11.2018р., договором поруки №250320-П від 25.03.2020р. складає 11 051 601,78грн.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В свою чергу, позивач зазначає суду, що значна сума заборгованості, що заявлена до стягнення, та відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття в збоку відповідача2 будь-яких дійсних дій, спрямованих на її погашення, надають йому підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне відповідачам майно може зменшитись в кількості, або зникнути.

Також позивачем зазначалось, що відповідачі мають невиконані грошові зобов`язання перед третіми особами.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно до ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно зі ст.78 ГПК України, Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між тим, на переконання суду, у заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення усіх обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певних видів забезпечення позову.

Суд зазнає, що позивачем не здійснено забезпечення будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 - особа, стосовно якої Банком заявлено вимоги про забезпечення позову, здійснює дії, спрямовані на ухилення від виконання грошового зобов`язання після пред`явлення їм вимог Банку чи подання позову до суду.

При цьому, господарський суд зазначає, що така підстава, як факт ухилення відповідача2 від виконання зобов`язань за укладеними с позивачем договорами, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідача2 ще потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Також слід зазначити, що позивачем не забезпечено надання належних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 , щодо арешту майна яких заявлено вимоги в поданій Банком заяві, наразі вчиняють будь-які дії щодо відчуження такого майна на користь інших осіб.

З урахуванням викладеного, наразі у суду відсутні правові підстави задля вжиття заходів забезпечення позову, обраних позивачем, та визначних ним в поданій до суду заяві.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про відмову Акціонерному товариству "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 06.01.2021р. вх. № ГСОО 2-13/21 у зв`язку з недоведеністю обставин, з якими позивач пов`язує та обґрунтовує необхідність забезпечення поданого ним позову.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 06.01.2021р. вх. № ГСОО 2-13/21 відносно ОСОБА_1 по справі №916/3596/20.

Ухвала набирає чинності 11.01.2021р. та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя С.В. Літвінов