ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3636/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження

без виклику представників сторін

справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40,
до Комунальне підприємство "Жилкомсервіс", 61052, м. Харків, вул. Конторська, 35,
про стягнення 14 628,40 грн.
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Жилкомсервіс" 14 628,40 грн в якості страхового відшкодування ФОП Платоновій Валентині Іванівні.

Судові витрати в сумі 2 102,00 грн сплаченого судового збору просить також стягнути з відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2020, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.11.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх. №28271 від 02.12.2020) в якому він заперечує проти позову, вказуючи, що він є неналежним відповідачем, що встановлено під час розгляду справи №922/40/20. Також, відповідач зазначає, що відповідальним за залиття приміщення є КП "Харківські теплові мережі", а не він.

Позивачем надано відповідь на відзив (вх. №28994 від 11.12.2020) в яких він заперечує проти позиції відповідача та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем надано для долучення до матеріалів справи судову практику щодо розгляду аналогічних спорів.

Згідно вимог статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства зокрема є: 1) верховенство права, 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, 4) змагальність сторін, 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення.

Згідно ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги зазначених норм, судом, з метою дотримання завдань господарського судочинства та здійснення всіх дій, що необхідні для розгляду справи (остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті) були прийняті та долучені всі подані сторонами докази та пояснення.

Ухвалою суду від 13.11.2020 було роз`яснено сторонам, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У встановлені судом строки додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень від сторін до суду не надійшло.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

Згідно з частиною третьою статті 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зістаттею 73 Господарського процесуального кодексу Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

За приписамистатті 86 Господарського процесуального кодексу Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - Позивач) та Фізичною особою - підприємцем Платоновою Валентиною Іванівною (далі за текстом - ФОП Платонова В.І., Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування майна юридичних осіб та фінансового ризику, пов`язаного із перервою в діяльності № 251.994121637.3014 (далі - Договір Страхування), предметом страхування якого є, відповідно до п. 1.3. Договору Страхування, у тому числі, внутрішнє оздоблення та товарно - матеріальні цінності, що знаходилися за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 74, магазин «Мігаtоn».

26.02.2018 року відбулося залиття вищевказаного нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше.

26.02.201 8 року Страхувальник звернувся до Позивача із Заявою про настання збитку, у якій вказав, що внаслідок залиття водою приміщення, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 74, магазин «Мігаtоn», було пошкоджено застраховані приміщення та товарноматеріальні цінності.

26.02.2018 року комісією у складі Начальника дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс», інженера дільниці № 12, майстра КП «Харківські теплові мережі» було проведено санітарно-технічне обстеження нежитлового приміщення на предмет виявлення та фіксування пошкоджень, які спричинені залиттям та причини залиття в цілому.

Комісією встановлено, що 26.02.2018 р. близько 15:30 хв. на горищі 1-го під`їзду будинку № 74 по вул. Сумській, у зв`язку з довготривалою експлуатацією, на трубопроводі системи центрального опалення сталася аварійна ситуація, внаслідок чого було залито підсобне приміщення магазину «Мігаtоn».

На замовлення Позивача було проведено незалежну оцінку розміру матеріального збитку, який завдано внаслідок залиття приміщення.

Згідно Звіту № 081 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику, що виникли внаслідок залиття нежитлових приміщень, від 13.04.2018 року (надалі - Звіт) розмір матеріального збитку становить 19 628,40 грн..

Позивач на підставі страхового акту та Звіту 081 здійснив виплату страхового відшкодування на користь Страхувальника (за вирахуванням франшизи, передбаченої умовами Договору Страхування в сумі 5 000,00 грн.) у розмірі 14 628,40 грн.

Балансоутримувачем та обслуговуючою організацією будинку 74 по вул. Сумській у м. Харкові є Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» (далі за текстом - КП «Жилкомсервіс», Відповідач).

Відповідно до и. З ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. З ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У ст. 22 Цивільного кодексу України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

01.01.2007 року набрав чинності публічний договір про надання житлово - комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачами (власниками житлових і нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради).

Підпунктами 3, 9 пункту 15 цього договору КП «Жилкомсервіс» зобов`язалося перед споживачами утримувати внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, передбачені законодавством; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Відповідно до статті 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно з пунктами 5, 6 частини 2 статті 24 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 балансоутримувач зобов`язаний:

5) забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил;

6) забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно з пунктами 1, 7, 8 частини 2 статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 управитель зобов`язаний:

1) забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами;

7) здійснювати огляд основних конструктивних елементів, огороджуючих конструкцій будинків і споруд, інженерних мереж, об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях (зовнішніх та внутрішньобудинкових систем, під`їзних шляхів і тротуарів), і складати відповідні акти;

8) забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Таким чином, забезпечення проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів; норм та правил відповідно, з пунктами 5, 6 частини 2 статті 24 та пунктами 1, 7, 8 частини 2 статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 покладено на балансоутримувача та управителя житлового будинку.

Як вже встановлено судом та зазначалось раніше, саме у зв`язку з довготривалою експлуатацією, на трубопроводі системи центрального опалення сталася аварійна ситуація, внаслідок чого було залито підсобне приміщення магазину «Мігаtоn».

Внутрішньобудинкові системи житлового фонду, як і все обладнання, мають строк експлуатації. передбачений додатком 5 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 927/11207. Трубопроводи внутрішньобудинкових систем у період строку експлуатації піддаються фізичному зношенню і підлягають заміні, тобто після закінчення строку експлуатації вимагають часткової чи повної зміни ( поточного або капітального ремонту), тому що після спливу строку експлуатації часто виникають пориви у цих системах. Обов`язок проведення поточного або капітального ремонту (часткова або повна заміна трубопроводів) та їх поривів, згідно вищезазначеного покладено на КП «Жилкомсервіс».

Виходячи з наведених нормативних актів, відповідальність за матеріальну шкоду по справі спричинену залиттям нежитлового приміщення по вул. Сумській. 74, повинно нести Комунальне підприємство Жилкомсервіс як управитель та балансоутримувач житлового будинку, де відбулося залиття.

Така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 922/1153/16. якою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при вирішенні справи № 922/1153/16 у подібних правовідносинах залишив без змін постанову Східного апеляційного господарського суду від 05Л 1.2018 по справі № 922/1153/16, якою з КП «Жилкомсервіс стягнуто збитки, спричинені залиттям приміщення у житловому будинку.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що відповідальність за залиття має нести КП «Харківські теплові мережі», суд зазначає наступне.

Відповідно до Статуту предметом діяльності КП "Харківські теплові мережі" є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів за тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 (із змінами, внесеними рішенням від 30.09.2003 № 946) КП Харківські теплові мережі є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

На підставі частини 4 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875, що діяв у період виникнення спірних відносин, КП Харківські теплові мережі є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності.

Рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 визначені виконавці послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а саме: з управління будинком, спорудою або групою будинків КП «Жилкомсервіс»; з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлово-еплуатаційні підприємства комунальної власності територіальної громади м. Харкова, КП «ХТМ», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП «Вода» та інші, та запропоновано підприємствам - виконавцям житлово-комунальних послуг визначити конкретні обсяги послуг на підставі укладених цивільно-правових угод.

Тобто рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 КП Харківські теплові мережі визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова в обсязі укладеного з КП «Жилкомсервіс» договору.

Відповідно до статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

На підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 між КП Жилкомсервіс та КП Харківські теплові мережі укладений договір № 15/1 від 13.02.2012 (нова редакція договору № 15/1 від 29.12.2006).

Договором № 15/1 від 13.02.2012 передбачено обов`язок КП Харківські теплові мережі надавати послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах і обов`язок КП Жилкомсервіс прийняти та оплатити надані послуги (пункт 1.1 договору). Тобто КП Харківські теплові мережі виконує не весь обсяг робіт з утримання будинків, а лише частину здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання та виконує роботи з усунення аварійних ушкоджень після виникнення аварійних ситуацій, тобто після того, як аварія вже відбулася.

Згідно з Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим наказом , Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150 (Примірний перелік послуг), утримання внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання включає такі види робіт:

1.технічне обслуговування;

2.поточний ремонт;

3.капітальний ремонт.

Відповідно до Примірного переліку послуг роботи з технічного обслуговування систем централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води включають:

1.1.12. Централізоване опалення та вентиляція:

1.1.12.1. Регулювання та гідравлічне випробовування систем централізованого опалення.

1.1.12.2. Регулювання та налагодження системи вентиляції.

1.1.12.3. Промивання трубопроводів та приладів централізованого опалення.

1.1.12.4. Усунення течі в трубопроводах, приладах та арматурі.

1.1.12.5. Регулювання триходових кранів.

1.1.12.6. Поновлення сальникових ущільнень.

1.1.12.7.Укріплення ізоляції трубопроводів.

1.1.12.8. Огляд та очищення конденсаційних горщиків, інжекторів, елеваторів, змішувачів, редукційних клапанів, регулювальних кранів та вентилів, засувок, грязьових відстойників, повітрозбірників, компенсаторів, вантузів.

1.1.12.9. Очищення від накипу запірної арматури.

1.1.12.10. Закріплення приладів.

1.1.12.11. Закріплення трубопроводів.

1.1.12.12. Консервація та розконсервація системи централізованого опалення.

1.1.12.13. Оглядання та підтягування на трубах контргайок, муфт або їх заміна.

1.1.12.14. Заміна прокладок у фланцевих з`єднаннях та усунення течі.

1.1.12.15. Перевірка контрольно-вимірювальних приладів.

1.1.12.16. Очищення від бруду та іржі розширювального бака, часткове відновлення його теплоізоляції.

1.1.15. Централізоване постачання гарячої води:

1.1.15.1. Регулювання та гідравлічне випробовування систем централізованого постачання гарячої води.

1.1.15.2. Регулювання триходових кранів.

1.1.15.3. Поновлення сальникових ущільнень.

1.1.15.4. Ущільнення згонів.

1.1.15.5. Притирання пробкових кранів та змішувачів.

1.1.15.6. Укріплення ізоляції трубопроводів.

1.1.15.7. Огляд та очищення грязьовиків, повітрязбирачів, вантузів, компенсаторів регулювальних кранів, вентилів, засувок.

1.1.15.8. Очищення від накипу бойлерів, змійовиків, запірної арматури.

1.1.15.9. Закріплення приладів.

1.1.15.10. Закріплення трубопроводів.

1.1.15.11. Усунення засмічень внутрішньобудинкових водопровідних мереж.

Поточний ремонт системи централізованого опалення зокрема включає ремонт та заміну ділянок трубопроводу (п. 1.2.11.4), капітальний ремонт зокрема включає заміну трубопроводів централізованого опалення (п.2.11.10 Примірного переліку послуг).

Тобто роботи з технічного обслуговування не передбачають заміну трубопроводів, строк експлуатації яких сплив. Усунення аварійних ушкоджень це виконання робіт вже після виникнення аварійної ситуації внаслідок пориву трубопроводу внутрішньобудинкової системи опалення або гарячого водопостачання. Для запобігання аварійних ситуацій необхідно своєчасно здійснювати заміну трубопроводів, строк експлуатації яких сплив, тобто проводити поточний або капітальний ремонт внутрішньобудинкових систем, але проведення таких робіт договором № 15/1 від 13.01.2012 не передбачено.

Внутрішньобудинкові системи житлового фонду, як і все обладнання, мають строк експлуатації, передбачений додатком 5 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76.

Трубопроводи внутрішньобудинкових систем у період строку експлуатації піддаються фізичному зношенню і підлягають заміні, тобто після закінчення строку експлуатації вимагають часткової або повної заміни (поточного або капітального ремонту), тому що після спливу строку експлуатації часто виникають пориви у цих системах. На підставі договору № 15/1 від 13.02.2012 КП Харківські теплові мережі виконує лише технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем та роботи з усунення аварійних ушкоджень, які як правило виникають внаслідок поривів трубопроводів, строк експлуатації яких закінчився. Обов`язок проведення поточного та капітального ремонту (часткова або повна заміна трубопроводів), несвоєчасне проведення яких призводить до внутрішньої корозії трубопроводів та їх поривів, на КП Харківські теплові мережі не покладений ні чинним законодавством, ні укладеним з КП Жилкомсервіс договором.

Залиття підсобного нежитлового приміщення (магазину Miraton), відбулося внаслідок пориву трубопроводу централізованого опалення на горище будинку. Причиною пориву трубопровода згідно акту від 26 лютого 2018 року є його довготривала експлуатація понад встановлений строк. Житловий будинок 74 по вул. Сумській у м. Харкові введений в експлуатацію у 1917 році. З моменту введення будинку в експлуатацію труби централізованого опалення жодного разу не були замінені.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 927/11207, строк ефективної експлуатації трубопроводів (будинкових магістралей) у: закритих схемах складає 20 років.

Напередодні опалювального сезону 2017- 2018 років КП Харківські теплові мережі в межах договору № 15/1 від 13.02.2012 виконало роботи з підготовки житлового будинку по вул. Сумській, 74 до опалювального сезону. Згідно акту готовності до опалювального сезону № 174/5108 від 15.05.2017, який підписаний представниками КП Харківські теплові мережі та КП Жилкомсервіс", були виконані роботи з гідравлічного випробовування та промивання системи централізованого опалення будинку під тиском, на підставі чого у акті міститься висновок про готовність системи опалення до опалювального сезону 2017-2018 років.

КП Харківські теплові мережі у межах договору № 15/1 від 13.02.2012 виконало роботи з усунення аварії, що відбулася 26.02.2018 внаслідок тривалої експлуатації трубопроводу понад строк ефективної експлуатації, передбачений додатком 5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Пунктом 1.3 договору № 15/1 передбачено, що усунення аварійних ушкоджень включає роботи, пов`язані з негайним усуненням несправностей і ушкоджень внутрішньобудинкових систем, а також усуненням наслідків аварійних ситуацій, які виникли в результаті аварійної ситуації на внутрішньобудинкових системах житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а також роботи з ліквідації аварій на внутрішньоквартирних мережах (від зовнішньої стіни квартири до санітарно-технічного устаткування). Пунктом 28 додатку 1 до договору № 15/1 від 13.02.2012 передбачено заміну невеликих ділянок трубопроводу у випадку аварійних ситуацій.

Дані обставини були встановлені під час розгляду справи №922/40/20, предметом розгляду якої було стягнення страхового вішкодування з КП "ХТМ" саме за цим страховим випадком.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 (зі змінами, внесеними рішенням від 22.02.2007 № 188) житловий фонд територіальної громади м. Харкова був переданий у господарське відання КП "Жилкомсервис".

Внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання у відповідності зі статтею 186 Цивільного кодексу України є приналежністю житлового фонду, тому також перейшли у господарське відання КП "Жилкомсервис". Господарське відання є речовим правом, тобто різновидом права власності. Тому з моменту передачі житлового фонду в господарське відання КП "Жилкомсервис" останній є не тільки управителем, а також і балансоутримувачем житлового фонду територіальної громади м. Харкова.

1 січня 2007 року набрав чинності публічний договір КП «Жилкомсервіс» про надання житлово-комунальних послуг споживачам (власникам житлових і нежитлових приміщень, що розташовані у житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова), оприлюднений у газеті Слобода від 28.11.2006 (спецвипуск).

Підпунктами 3, 9 пункту 15 цього договору КП «Жилкомсервіс» зобов`язалося перед споживачами утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, передбачені законодавством; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Згідно з пунктом 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 1 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізоване опалення входять до тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. При цьому внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Статтею 902 Цивільного кодексу України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Договір № 15/1 від 13.02.2012, укладений між КП Жилкомсервіс та КП Харківські теплові мережі, - це договір про надання послуг, на підставі якого КП Харківські теплові мережі виконує роботи тільки з технічного обслуговування та усунення аварійних ушкоджень (наслідків аварій) на внутрішньобудинкових системах централізованого опалення та гарячого водопостачання, які згідно підпунктів-3, 9 пункту 15 наведеного вище публічного договору зобов`язалось виконувати КП Жилкомсервіс перед споживачами (мешканцями багатоквартирних будинків). Проведення поточних і капітальних ремонтів цих систем, тобто заміна трубопроводів, строк експлуатації яких сплив, без виникнення на них аварій (поривів) зазначеним договором № 15/1 від 13.02.2012 не передбачено. Навпроти, здійснення ремонтів покладено на КП Жилкомсервіс на підставі п. 15 публічного договору.

Виходячи з приписів статті 902 Цивільного кодексу України, навіть якщо припустити, що на КП Харківські теплові мережі договором № 15/1 від 13.02.2012 покладені обов`язки з проведення поточних та капітальних ремонтів, все одно відповідальність перед споживачами послуг несе КП Жилкомсервіс на підставі статті 902 ЦК України та укладеного ним публічного договору.

Витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж є складовою тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тому КП Жилкомсервіс стягує ці витрати зі споживачів (мешканців багатоквартирних будинків) та як оплату за виконані роботи з технічного обслуговування та усунення аварійних ушкоджень перераховує КП Харківські теплові мережі за договором № 15/1 від 13.02.2012.

Виходячи з наведених нормативних актів, укладеного договору № 15/1 від 13.02.2012, публічного договору про надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідальність за матеріальну шкоду по справі № 922/40/20, спричинену залиттям нежитлового приміщення по вул. Сумській, 74, повинно нести Комунальне підприємство Жилкомсервіс як управитель та балансоутримувач житлового будинку, де відбулося залиття. Посилання відповідача на необхідність покладення відповідальності на КП Харківські теплові мережі як на виконавця послуг з технічного обслуговування та усунення аварійних ушкоджень за договором № 15/1 від 13.02.2012 є безпідставним.

Відповідно до ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово - комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач, крім іншого, зобов`язаний: утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Виходячи зі змісту ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд га прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529, до складу цих послуг належать зокрема технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло - гарячого холодного водопостачання водовідведення і зливної каналізації та поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків.

Технічне обслуговування жилих будинків, крім іншого, є комплексом робіт, спрямованих на підтримку справності та роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових (загальних, профілактичних) та позапланових оглядів.

Поточний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може врахувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен провадитися з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію). Капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнань будівель в зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшенням експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта

Роботи по заміні труб відносяться до робіт капітального характеру які не враховуються у тарифах на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Виконавець, зобов`язаний забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством; утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки. Тобто сантехнічні стояки у незалежності від того де вони розташовані у житловому приміщенні служать для обслуговування потреб усіх власників тому поточний ремонт та технічне обслуговування проводить виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за рахунок вартості цих послуг а капітальний ремонт-за рахунок власника будинку

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За ч. 1 ст. 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб в порядку регресу.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача про те, що він є неналежним відповідачем, а звернення позивача до суду з цим позовом є зловживанням, суд зазначає наступне.

27.12.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення (в порядку суброгації), в розмірі 14 628,40 грн.

08.01.2020 року Господарський суд Харківської області постановив ухвалу про відкриття провадження у справі (справа № 922/40/20).

11.03.2020 року Господарський суд Харківської області постановив ухвалу про заміну первісного відповідача належним відповідачем (Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» за клопотанням позивача.

01.06.2020 року Господарський суд Харківської області ухвалив рішення про відмову в позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення (в порядку суброгації), в розмірі 14 628,40 грн. через подання позову до неналежного відповідача. Рішення набрало законної сили.

При цьому, ухвалою суду від 22.04.2020 у справі №922/40/20, на яку посилається КП "Жилкомсервіс" було відмовлено в залученні його як співвідповідача не на підставі того, що він є неналежним, а уз`язку з тим, що таке клопотаня було заявлено відповідачем у справі №922/40/20, а нормами ГПК України не передбачено можливості залучити до участі у справі співідповідача за ініціативою суду або за клопотанням інших учасників справи, крім позивача.

Враховуючи принцип змагальності та диспозитивності саме позивач визначає хто має відповідати за його позовом. Право заміни неналежного відповідача належним відповідачем, право залучення співвідповідача по справі належить виключно позивачу. Суд, задовольняючи відповідне клопотання позивача про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача, лише визначає особу, яка є відповідачем по справі, не перевіряючи при цьому законність та обґрунтованість вимог позивача до неї.

03.11.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою вже до Комунального підприємства Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення (в порядку суброгації), в розмірі 14 628,40 грн.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Так відповідно до ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необгрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи мають право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів (ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Звернення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за судовим захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів не є зловживання процесуальними правами та така поведінка не є суперечливою.

Щодо судової практики, наданої відповідачем, суд зазначає, що вона стосується інших правовідносин та ухвалена з інших фактичних обставин справи.

Так, предметом розгляду справи №639/7313/16-ц було відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття у зв`язку з проривом в місці ремонту, проведеного саме працівниками КП "ХТМ", а не внаслідок незабезпечення балансоутримувачем належного стану внутрішньобудинкової мережі, а судові рішення у справі №922/4910/15 ухвалені до надання висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 922/1153/16.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 3, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилкомсервіс" (61052, м. Харків, вул. Конторська, 35, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , IBAN НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528) 14 628,40 грн страхового відшкодування та 2 102,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Відповідач - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс", 61052, м. Харків, вул. Конторська, 35,

Повне рішення складено "11" січня 2021 р.

Суддя С.А. Прохоров