ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Херсон Справа № 923/1162/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІОН+", м. Львів

до: Приватного підприємства "Хлебный мир" з іноземними інвестиціями, м. Херсон

про стягнення 40791,66 грн заборгованості за договором про надання послуг № 16 від 01.08.2016

представники не викликались

До Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІОН+" (позивач) до Приватного підприємства "Хлебный мир" з іноземними інвестиціями (відповідач) про стягнення 40791,66 грн заборгованості за договором про надання послуг № 16 від 01.08.2016, з яких - 21378,27 грн - основного боргу, 15417,35 грн пені, 481,45 грн 3% річних та 3514,59 грн втрат від інфляції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою від 18.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено Відповідачу строк, відповідно до ст. 251, 252 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання суду (з доказами надіслання іншим учасникам справи): відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених обставин, заяви процесуальних питань (за наявності), належним чином засвідчені копій статутних та реєстраційних документів. Роз`яснено Відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання заяв по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Представник позивача отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 25.11.2020 відповідно до поштового повідомлення.

Відповідач отримав ухвалу суду - 26.11.2020 відповідно до поштового повідомлення про вручення за адресою, зазначеною в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch)- м. Херсон, селище Текстильників, вул. Бабушкіна 1Б. Відзиву на позов відповідач не надав.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

01.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІОН+" (виконавець, позивач у справі) та Приватним підприємством "Хлебный мир" з іноземними інвестиціями (замовник, відповідач у справі) укладено договір про надання послуг № 16, за умовами якого в порядку, на умовах та у терміни, визначені цим договором, виконавець приймає на себе зобов"язання по наданню замовникові комплексу мерчендайзингових, інформаційних послуг та послуг з передпродажної підготовки товару, спрямованих на збільшення обсягів продажу товарів, що постачаються замовником у мережу виконавця, що має на меті покращення результатів господарської діяльності замовника, а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконавцем надані послуги.

Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.3 договору, вартість послуг визначається та узгоджується сторонами в додаткових угодах до договору та вказуються в актах приймання наданих послуг. Замовник оплачує виконавцю надані послуги на підставі акту приймання наданих послуг, який подається виконавцем та підписується замовником не пізніше 5 числа місяця наступного за тим, у якому надавались послуги. Послуги оплачуються замовником на протязі 10 календарних днів після підписання акту приймання наданих послуг, за умови дотримання виконавцем вимог п. 4.2 договору.

Згідно з п. 5.1 договору, договір вступає в силу з 01.08.2016 та діє до 31.12.2016 включно. У випадку відсутності повідомлень чи будь-яких інших дій сторін, що свідчать про волевиявлення припинити договірні відносини цей договір вважається продовженим на один календарний рік.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що кожна із сторін вправі достроково припинити його чинність попередивши іншу сторону про таке припинення не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати припинення і провівши повний розрахунок за договором.

З огляду на викладене, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

01.08.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 16 від 01.08.2016 (а.с. 18, т. 1), за умовами якої вартість послуг виконавця по передпродажній підготовці та стимулюванні збуту товару складає 10 копійок з однієї поставленої продукції, що еквівалентно 1,8% від приходу по цінам, встановленим на момент підписання цієї додаткової угоди, тобто на 01.08.2016. При зміні вартості однієї одиниці поставленої продукції, процент залишається незмінним, тобто 1,8 % від нової вартості однієї одиниці продукції.

Позивач посилається на те, що відповідач постачав позивачу товар на підставі договору поставки № 15 від 01.08.2016, на підтвердження чого позивачем надано копію зазначеного договору, реєстр накладних та копії накладних.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом позову у справі № 923/1162/20 є стягнення заборгованості відповідача за договором про надання послуг № 16 від 01.08.2016.

З огляду на викладене, суд не бере до розгляду договір поставки № 15 від 01.08.2016, реєстр накладних та копії накладних на постачання товару, оскільки ці докази не стосуються предмета доказування в даній справі № 923/1162/20, а саме - надання позивачем послуг відповідачу за договором № 16 від 01.08.2016.

Позивач посилається на те, що він направив відповідачу лист від 30.08.2018 №30/08-18 (а.с. 56, т. 1) с проханням підписати акт здачі-прийняття робіт за червень 2017 року - березень 2018 року та сплатити 21378,27 грн. До зазначеного листа було додано акт №ЦАВ -002582 від 28.08.2018 на суму 21378,27 грн та рахунок від 28.08.2018 на цю суму (а.с. 58,57, т. 1).

Відповідач у відповідь на даний лист направив лист (а.с. 54, т. 1), яким повідомив, що у вересні 2017 року він повідомив позивача про розірвання додаткової угоди № 1 до договору № 16 від 01.08.2016 з 01.10.2017. З огляду на викладене, відповідач відмовився підписати акт та вважає нараховану заборгованість безпідставною. Також відповідач посилається на заборгованість позивача перед відповідачем за договором поставки № 15 від 01.08.2016 у зв"язку з чим був змушений звернутись до суду.

Пунктами 5.2, 5.3 договору № 16 передбачено, що будь-які зміни до даного договору здійснюються тільки в письмовій формі за згодою сторін. Кожна із сторін вправі достроково припинити його чинність, попередивши іншу сторону про таке припинення не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати припинення і провівши повний розрахунок за договором.

Позивач зазначає, що лист, яким відповідач повідомив про розірвання додаткової угоди № 1 до договору з 01.10.2017 (а.с. 27, т. 1), не містить дати листа. Крім того, відповідачем було порушено вимоги п. 5.2, 5.3 договору, оскільки станом на 01.10.2017 у відповідача була заборгованість перед позивачем. Однак, незважаючи на незгоду позивача з розірванням додаткової угоди №1 до договору, позивач не надав суду доказів направлення на адресу відповідача таких заперечень.

Щодо повідомлення відповідача про розірвання додаткової угоди № 1 до договору про надання послуг №16 від 01.08.2016, то суд зазначає наступне.

Виходячи з предмету договору № 16 від 01.08.2016 та враховуючи ст. 901 ЦК України, істотною умовою договору про надання послуг є розмір плати за надані послуги.

В договорі № 16 від 01.08.2016 не зазначено розмір плати за надані позивачем послуги, а зазначено, що вартість послуг визначається та узгоджується сторонами в додаткових угодах до договору та вказуються в актах приймання наданих послуг.

Додатковою угодою № 1 до договору № 16, сторони узгодили, що вартість послуг виконавця по передпродажній підготовці та стимулюванні збуту товару складає 10 копійок з однієї поставленої продукції, що еквівалентно 1,8% від приходу по цінам, встановленим на момент підписання цієї додаткової угоди, тобто на 01.08.2016.

Таким чином, додаткова угода № 1 не змінює умов договору № 16, а доповнює його, а саме нею передбачено розмір плати за надані послуги.

Отже, в даному випадку, враховуючи п. 5.3 договору, сторона договору має право направити повідомлення про розірвання договору № 16 від 01.08.2016, включаючи і додаткову угоду № 1, яка є невід"ємною його частиною, оскільки нею узгоджено таку істотну умову договору про надання послуг як розмір плати за надані послуги.

З огляду на викладене, повідомлення відповідача про розірвання додаткової угоди № 1 не відповідає вимогам законодавства.

Крім того, позивач направив відповідачу претензію № 13/09-18 (а.с. 9, т.1) з вимогою сплатити 21378,27 грн заборгованості за договором № 16 від 01.08.2016, яка за посиланнями позивача залишена без відповіді.

Суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в України").

Згідно з абз. 1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відтак, обов"язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18, від 18.03.2020 у справі № 927/986/17).

Однак, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження надання ним послуг за договором № 16, оскільки ним не надано підписаних сторонами актів приймання наданих послуг на суму 21378,27 грн. Акт №ЦАВ-002582 від 28.08.2018 (а.с. 58, т.1) не підписаний ні відповідачем, ні навіть позивачем, тобто не відповідає вимогам до первинного бухгалтерського документу.

Суд враховує, що відповідно до п. 4.3 договору № 16 від 01.08.2016, послуги оплачуються замовником на протязі 10 календарних днів після підписання акту приймання наданих послуг, за умови дотримання виконавцем вимог п. 4.2 договору.

В п. 4.2 даного договору, зазначено, що замовник оплачує виконавцю надані послуги на підставі акту приймання наданих послуг, який подається виконавцем та підписується замовником не пізніше 5 числа місяця наступного за тим, у якому надавались послуги.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за червень 2017 року - березень 2018 року в сумі 21378,27 грн. Позивач не надав суду підписаних відповідачем актів приймання послуг на зазначену суму відповідно до умов п. 4.3 договору.

Крім того, позивачем не надано суду доказів виконання ним обов"язків згідно з п. 4.2 договору, а саме - не надано доказів подання відповідачу актів приймання наданих послуг не пізніше 5 числа місяця наступного за тим, у якому надавались послуги. Зазначені обставини відповідно не тягнуть за собою обов"язку відповідача щодо оплати відповідно до умов п. 4.3 договору.

Відтак, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження надання ним послуг на суму 21378,27 грн за договором від 01.08.2016 № 16, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі 2102 грн сплаченого судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 12.01.2021

Суддя В.В.Литвинова