ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Справа№ 910/10604/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Запорожця Дмитра Вікторовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2020

(повний текст рішення складено 21.10.2020)

у справі № 910/10604/20 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Запорожця Дмитра Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна Архітектура Міст"

про стягнення 26 793,35 грн

за участю представників:

від позивача: Запорожець Д.В.,

від відповідача: Вайнер О.Л.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Запорожець Дмитро Вікторович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" про стягнення 26 793,35 грн, з яких: 22 327,79 грн - вартість поставленого неякісного товару та 4 465,56 грн штрафу за порушення умов зобов`язання щодо якості товару на підставі ч. 3 ст. 231 ГК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, у порушення домовленостей сторін, отримавши плату, 21.03.2020 поставив позивачу неякісний товар: стелю з оцинкованих рейок в комплекті, без супровідних документів, з суттєвими дефектами, які були виявлені 27.03.2020 після його монтажу, та мають характер істотних недоліків, які неможливо усунути.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю з огляду на недоведеність факту придбання товару неналежної якості.

Не погодившись з рішенням, ФОП Запорожець Дмитро Вікторович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст.ст. 526, 662, 666 ЦК України, ст. 145 ГК України, ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та порушення норм процесуального права, а саме ст.ст. 99, 236 ГПК України, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 26 793,35 грн, з яких 22 327,79 грн - сума коштів, що підлягає поверненню, та 4 465,56 грн штрафу, а також стягнути витрати позивача, пов`язані з розглядом справи в розмірі 5 255,00 грн.

Скаржник зазначає, що істотні недоліки придбаного у відповідача товару були виявлені після монтажу стелі, про що одразу повідомлено відповідача; позивач неодноразово звертався з претензіями, які не були задоволені; позивач повідомив відповідача про виявлені істотні недоліки протягом розумного строку, у межах строку на товар, на який не встановлений гарантійний строк.

Скаржник вважає передчасним висновок суду про відсутність у матеріалах справи доказів, які можуть підтвердити недоліки товару. За твердженням скаржника, процесуальний закон наділив суд призначити експертизу з власної ініціативи для з`ясування обставин, що мають значення для справи та якщо жодною із сторін не наданий висновок експерта з цих самих питань.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Запорожця Дмитра Вікторовича на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі № 910/10604/20 та призначено до розгляду 15.12.2020.

14.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" просить відмовити ФОП Запорожцю Д.В. у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 3 000,00 грн у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції.

Судове засідання 15.12.2020 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2020 справу № 910/10604/20 за апеляційною скаргою ФОП Запорожця Дмитра Вікторовича на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 призначено до розгляду 12.01.2021.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, наполягаючи на її безпідставності.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ФОП Запорожець Д.В. як покупцем та ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" як продавцем, у лютому 2020 року була досягнена домовленість щодо купівлі-продажу стелі з оцинкованих рейок в комплекті, а саме: Оцинкована екранна рейка 85 мм, колір сірий/білий (6), Оцинкованої екранної рейки колір сірий/білий (4, 6), Оцинкованого несучого профіля с, S50 (3), Покраска RAL 9016, вартістю 22 327,79 грн з ПДВ (надалі - товар).

На виконання цих домовленостей відповідачем виставлено рахунок на оплату № 824 від 24.02.2020 на загальну суму 22 327,79 грн з ПДВ з переліком обумовленого вищевказаного товару.

Платіжними дорученнями № 476 від 25.02.2020 на суму 18 000,00 грн, № 491 від 17.03.2020 на суму 4 327,79 грн позивач перерахував на користь відповідача 22 327,79 грн з призначенням платежу "передплата за рейки, профілі згідно рах № 824 від 14.02.2020". Відповідач факт отримання вказаних коштів не оспорює.

21.03.2020 товар за рахунком № 824 був доставлений силами відповідача, переданий та отриманий позивачем у місті Харкові.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зауважив, що засобами електронного зв`язку позивачем було надано довіреність ФОП Запорожця Д.В. № 1 від 20.03.2020, видану на отримання від ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" цінностей за рахунком № 824 від 14.02.2020.

Сторонами у справі підтверджено, що у момент поставки товару 21.03.2020 товарно-розпорядчі документи (видаткова накладна, акт тощо) підписані не були, вимог щодо їх оформлення жодною зі сторін не висловлювалось.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтверджує факт передачі товару позивачу 21.03.2020 без товарно-супровідних документів, який був прийнятий та розпакований позивачем.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що після отримання товару 21.03.2020, 26.03.2020 здійснено його монтаж, 27.03.2020, при наявності природного освітлення в приміщенні, виявлено суттєві дефекти продукції, а саме: при розпаковці рейок мали місце забруднення елементів; в процесі монтажу та після його завершення встановлено пошкодження: заломи металу на видимій площині, які мають повторюваність; відколи фарби від поверхні металу на великій площі; механічні дефекти: загнуті краї на рейках без деформації фарби чи сколів; радійність рейок, неоднорідність кольору фарбування, що свідчить про неналежну якість поставленого відповідачем товару, наявність істотних недоліків, які неможливо усунути, про що відповідача повідомлено засобами телефонного зв`язку.

У подальшому позивач надіслав на адресу відповідача вимоги від 31.03.2020, 16.04.2020, 18.05.2020, в яких, зазначаючи про виявлені 27.03.2020 після монтажу стелі її дефекти та стверджуючи про істотність недоліків, висловив вимогу про організацію зворотної передачі товару із дефектами та повернення коштів за переданий товар неналежної якості; проведення експертизи; надання документів, що підтверджують якість продукції, переданої за рахунком № 824 від 24.02.2020.

05.06.2020 позивач надіслав відповідачу претензію на суму 22 327,79 грн, в якій просив у семиденний термін з моменту отримання цієї вимоги повернути кошти, сплачені згідно з рахунком № 824 від 24.02.2020; повідомити адресу, на яку можливим є повернення неякісного товару.

Оскільки вказані вимоги позивача залишені без відповіді та задоволення, кошти за товар, про дефекти якого заявлено позивачем, не повернені, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 22 327,79 грн заборгованості - повернення коштів за переданий товар неналежної якості з істотними недоліками та 4 465,56 грн штрафу.

Відповідач позов не визнав, зазначаючи про недоведеність недотримання відповідачем вимог щодо якості переданого 21.03.2020 товару, у т.ч. враховуючи проведення монтажних робіт без участі відповідача, після завершення яких виявлено недоліки, безпідставність заявлених вимог та перехід ризику знищення чи випадкового пошкодження товару після прийняття товару до позивача.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Порядок та підстави заперечення покупцем якості отриманого товару, а також права та обов`язки, які виникають у сторін у разі поставки товару неналежної якості, передбачені нормами ст. 678, 679, 680, 688 ЦК України та ст. 268, 269 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Приписи ч. 2 ст. 678 ЦК України наділяють покупця правом відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару виключно у випадку істотного порушення вимог щодо якості товару.

Під істотним порушенням ч. 2 ст. 678 ЦК України розуміє наявність у товарі одного із наступних недоліків: недоліків, які не можна усунути (невиправні недоліки); недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу (недоліки, усувати які економічно невигідно); недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення (повторювані недоліки).

Тобто, вимагати відшкодування вартості товару або його заміни, як мотивовано зазначив суд першої інстанції, покупець має право лише у випадку, якщо недоліки товару є істотними, тобто невиправними, економічно невигідними або повторювальними.

Частиною 1 ст. 679 ЦК України визначено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ст. 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 688 ЦК України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов`язку, встановлені частиною першою цієї статті.

Статтею 268 ГК України визначено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.

У разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому ст. 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Отже, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, за змістом наведених норм ЦК України та ГК України, покупець набуває право вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; якщо він у встановленому порядку та строки доведе невідповідність якості поставленого товару умовам договору та вимогам, встановленим законом (стандартам тощо), факту, що виявлені недоліки є істотними, виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту; та за умови виконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору поставки щодо якості у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Невиконання покупцем цього обов`язку позбавляє його права отримати від продавця задоволення вимог, заявлених до продавця у зв`язку поставкою товару неналежної якості, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору поставки спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Тобто законодавець саме на покупця покладає тягар доведення невідповідність якості поставленого товару умовам договору та вимогам, встановленим законом (стандартам тощо).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Всупереч вказаних вимог процесуального законодавства, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, позивачем не надано доказів та не доведено належними засобами доказування обставин та факту передачі відповідачем обумовленого товару на заявлену суму із порушенням вимог щодо якості товару у момент поставки, повідомлення відповідача у встановленому порядку про наявність виявлених дефектів, які є істотними недоліками.

Так, з наданих доказів та доводів позивача вбачається, що при прийманні товару 21.03.2020 по рахунку № 824 жодних претензій щодо кількості, асортименту, якості, вигляду, наявності видимих дефектів, про які вказує позивач у переліку істотних недоліків (злами, механічні пошкодження, неоднорідне фарбування, рельєфність), які при прийманні товару позивач повинен був перевірити та які могли бути виявлені при візуальному огляді товару, висловлено не було.

Доказів того, що переданий 21.03.2020 товар був обраний позивачем за зразками, описом, а законом встановлено вимоги щодо якості такого роду товару або ж сторонами узгоджено наявність, перелік та зобов`язання продавця здійснити передачу документів, які підтверджують якість цього товару, суду також не надано.

Як зазначає позивач, недоліки товару виявлено 27.03.2020 після здійснення власними силами 26.03.2020 монтажу елементів товару.

Водночас позивачем не доведено, що викладені ним зауваження до товару за своєю природою є істотними недоліками товару та ці недоліки були наявні в момент його передачі 21.03.2020, в результаті чого відповідальність покладається саме на відповідача.

Також позивачем не зазначено причин та обставин неможливості виявлення та повідомлення продавця про недоліки, виклику уповноваженого представника ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" для фіксування дефектів, які, як вбачається з описів, зазначених у позові, мали видимі ознаки - до моменту використання товару шляхом його монтажу 26.03.2020 - 27.03.2020, за їх наявності.

Судом враховано ту обставину, що відповідач не був позбавлений права повернути позивачу неякісний, на його думку, товар до моменту його використання (монтажу), що ним здійснено не було, і навіть за наявності зауважень до товару щодо наявності забруднень, пошкоджень, неоднорідності кольору та інших дефектів, що на думку позивача, є наслідком недотримання контролю якості виробництва, монтаж елементів товару проведено та завершено.

Крім того, твердження позивача про характер та причини цих пошкоджень внаслідок дій відповідача суд оцінює критично, адже за відсутності спеціальних знань та належного підтвердження експертом, ці аргументи є суб`єктивними судженнями; водночас транспортування товару до об`єкта монтажу, зберігання товару у період з 21.03.2020-26.03.2020 (5 діб), здійснення монтажних робіт (без участі продавця) не виключає та могло бути наслідком пошкодження товару, що позивачем не спростовано.

Долучена до позову заява свідка ОСОБА_1 , як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, також не є належним доказам недотримання відповідачем зобов`язання щодо передачі оплаченого товару за рахунком № 824 належної якості, оскільки за змістом опису обставин поясненнями свідка, який був присутній при отриманні від перевізника товару 21.03.2020: покупцем оглянуто цілісність упаковки отриманого товару, пошкоджень не виявлено, недоліки товару, про які стверджує ФОП Запорожець Д.В. помічені у змонтованому виробі.

Інших доказів на підтвердження факту поставки відповідачем неякісного товару суду не надано.

Доводи скаржника щодо не призначення місцевим господарським судом з власної ініціативи експертизи якості товару колегією суддів відхиляються, оскільки суд не уповноважений з власної ініціативи збирати докази та матеріали необхідні для експертного дослідження. Відхилення судом пропозиції позивача оглянути змонтований виріб за якістю у місці його знаходження не може вважатись порушенням процесуального законодавства, оскільки висновок суду щодо якості поставленого товару не може ґрунтуватись на суб`єктивному сприйнятті результату робіт з його монтажу.

Аргументи позивача про передачу товару без супровідних документів суд також не бере до уваги як належний доказ порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині якості товару, оскільки, за відсутності домовленостей сторін щодо наявності та обов`язковості цих документів, покупець при передачі товару 21.03.2020 міг встановити строк для їх надання відповідно до ст. 666 ЦК України, правом на що, як випливає з правовідносин сторін, не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог та підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, оскільки суд в повній мірі з`ясував всі обставини, необхідні для правильного вирішення спору.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

До суду апеляційної інстанції відповідачем заявлено до стягнення з позивача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 3000,00 грн, на підтвердження понесення яких долучено до матеріалів справи: договір про надання правової (правничої) допомоги № 70/юр від 03.02.2020, укладений між ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" та адвокатом Вайнером О.Л.; акт надання послуг від 11.12.2020 до договору; видатковий касовий ордер від 11.12.2020 про виплату адвокату Вайнеру О.Л. 3000,00 грн за договором про надання правової (правничої) допомоги № 70/юр від 03.02.2020 за представлення інтересів ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" в Північному апеляційному господарському суді по справі № 910/10604/20; ордер на надання правничої правової допомоги ТОВ "Сучасна Архітектура Міст" адвокатом Вайнером О.Л.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Доводи скаржника щодо не пов`язаності вказаних витрат із наданням відповідачу професійної правничої допомоги адвокатом справи № 910/10604/20 в Північному апеляційному господарському суді носять характер припущення, які повністю спростовуються наданими відповідачем доказами.

Колегія суддів, дослідивши надані відповідачем документи, дійшла висновку, що останні є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Запорожця Дмитра Вікторовича на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі № 910/10604/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі № 910/10604/20 залишити без змін.

3. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна Архітектура Міст" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Запорожця Дмитра Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна Архітектура Міст" (04053, м. Київ, провул. Бехтеревський, 4, ) 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/10604/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз