УХВАЛА

12 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/8644/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г.М., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЕР ПЛЮС"

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК"

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА"

про визнання недійсними відкритих торгів та договорів,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2020 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі № 910/8644/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.11.2020 для розгляду справи № 910/8644/20 визначено колегію суддів у складі: Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Пільков К. М.

Ухвалою Касаційного господарського суду від 23.11.2020 вищевказана касаційна скарга була залишена без руху на підставі частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) із наданням скаржникові строку для усунення зазначених в ній недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих підстав. У цій ухвалі колегія суддів не визнала наведені скаржником обставини поважними і такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, оскільки вони мають суб`єктивний характер, адже можливість вчасного усунення недоліків касаційної скарги з урахуванням вимог чинного законодавства залежала виключно від волевиявлення самого скаржника.

24.12.2020 до Касаційного господарського суду надійшло направлене скаржником поштою 08.12.2020 пояснення, до якого додано докази отримання ухвали Касаційного господарського суду від 23.11.2020 скаржником 28.11.2020, а також в якому викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі № 910/8644/20.

В обґрунтування поважності пропуску строку скаржником зазначено, що через захворювання частини працівників товариства на коронавірус та їх неспроможність виконувати покладені на них обов`язки була відсутня можливість передачі документів, а також в підтвердження складності ситуації додано результати дослідження ПЛР тесту на коронавірус представника скаржника.

Розпорядженням Верховного Суду від 11.01.2021 № 29.3-02/12 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/8644/20 у зв?язку з обранням судді Пількова К. М. до Великої Палати Верховного Суду згідно з рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2020 № 13.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 11.01.2021 цю справу передано колегії суддів у складі: Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Случ О. В.

Розглянувши викладене скаржником клопотання про поновлення строку касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі № 910/8644/20, колегія суддів не визнає наведені доводи скаржника поважними і такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами та зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника, які не можуть бути розцінені судом як поважні причини чи непереборні обставини для поновлення строку на касаційне оскарження.

Перехід на дистанційну форми роботи не може вважатися поважною причиною пропуску строку, оскільки така форма роботи за своїм змістом передбачає виконання посадових і службових обов`язків. Передача документів та комунікація співробітників при запровадженні дистанційної роботи залежить від ефективної організації роботи самим товариством, неналежне здійснення якої не може визнаватися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження. Скаржник може на власний розсуд реалізовувати організацію внутрішньої діяльності, однак несвоєчасне звернення із касаційною скаргою внаслідок таких заходів не ґрунтується на обставинах, які є непереборними та мають об`єктивний, істотний характер.

Відповідно до статті 288 ГПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

З урахуванням наведених положень ГПК України та доказів отримання оскаржуваної постанови, останній день двадцятиденного строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 (повний текст складено 23.09.2020) у справі № 910/8644/20, який може бути поновлений з урахуванням її отримання скаржником 28.09.2020, припадав на 19.10.2020.

Однак касаційна скарга надіслана до Верховного Суду 28.10.2020, тобто після закінчення встановленого ГПК України строку для подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Доводи скаржника щодо введення карантину та запровадження дистанційної роботи працівників товариства не можуть бути розцінені судом як поважними чи як непереборними обставинами для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки викладені доводи зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника, адже можливість вчасного звернення з касаційною скаргою залежала виключно від волевиявлення самого скаржника.

Доказів на підтвердження наведених скаржником підстав неможливості звернутися з касаційною скаргою в межах встановленого строку, та які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили зверненню з касаційною скаргою в передбачені процесуальним законодавством строки до матеріалів скарги не надано.

Таким чином, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З викладеного вбачається, що пропуск строку на касаційне оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулась із касаційною скаргою, могла і повинна була уникнути під час звернення з касаційною скаргою.

Однак, з огляду на наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не є поважними та не можуть бути взяти до уваги для поновлення відповідного строку. Скаржник не навів будь-яких обґрунтованих доводів або об`єктивних причин, які б спричинили пропуск строку на касаційне оскарження, та не надав відповідних доказів в підтвердження наведених підстав.

Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із викладеного, суд визнає наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а тому суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі № 910/8644/20.

Керуючись статтями 119, 234, 235, 288, 292, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі № 910/8644/20.

2. Направити Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом із доданими до скарги матеріалами на 34 (тридцяти чотирьох) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 27.10.2020 № 1209 про сплату судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді Г. М. Мачульський

О. В. Случ