ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Справа № 924/1214/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

представники учасників справи не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу стягувача-Комунального підприємства «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.11.2020 у справі №924/1214/20 (суддя Муха М.Є.)

за заявою стягувача Комунального підприємства «Управляюча муніципальна компанія

«Центральна» Хмельницької міської ради м.Хмельницький

до боржника Фізичної особи-підприємця Лучинської Зої Володимирівни м.Хмельницький

про видачу судового наказу про стягнення 13 673 грн 04 коп. боргу,-

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 20.11.2020 у справі №924/1214/20 відмовлено у видачі судового наказу Комунальному підприємству «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради (надалі в тексті Компанія) до боржника Фізичної особи-підприємця Лучинської Зої Володимирівни (надалі в тексті Підприємець) про стягнення боргу за договором в сумі 13 673 грн 04 коп.(арк.справи 27).

Не погоджуючись із ухвалою, стягувач подав скаргу до апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.11.2020 у даній справі та видати судовий наказ.(арк.справи 36-37).

Обґрунтовуючи скаргу стягувач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги, що ФОП Лучин-ська З.В. є власником офісу для амбулаторії, площею 49,9 м2 та 1/2 частини лабораторії загальною площею 312,1 м2 в житловому будинку по вул.Проскурівського підпілля, 52/1, однак не сплачує вартості наданих житлово-комунальних послуг. Скаржник наголошує, що правовідносини щодо надання послуг з управління багатоквартирними будинками врегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Таким чином, скаржник вважає неправомірними висновки суд першої інстанції про відмову у видачі наказу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апе-ляційне провадження у справі №924/1214/20. Крім того, встановлено боржнику строк для подання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржнику копії відзиву про-тягом 5 днів з дня вручення ухвали, а також ухвалено розглядати апеляційну скаргу без повідом-лення учасників справи за наявними у справі матеріалами.(арк.справи 45).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2020 року на до господарського суду Хмель-ницької області надійшла заява Комунального підприємства «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Лучинської Зої Володимирівни шляхом видачі судового наказу про стягнення боргу за договором №1/56 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 29.05.2018 в сумі 13 673 грн. 04 коп.(арк.справи 1-2).

Заява обґрунтована тим, що ФОП Лучинська З.В. є власником офісу для амбулаторії, пло-щею 49,9 м2 та 1/2 частини лабораторії загальною площею 312,1 м2 в житловому будинку по вул. Проскурівського підпілля, 52/1. На виконання Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Хмельницька міська рада провела конкурс, за результа-тами якого 29.05.2018 уклала договір №1/56 на управління будинком, де розташовані належні Відповідачу приміщення, яким передбачена плата за управління будинком 03,91 грн за 1м2 загаль-ної площі житлового або нежитлового приміщення. Враховуючи, що вентиляція та димовидалення в належних відповідачу приміщеннях здійснюється автономно, плата з управління складає 02,90 грн без ПДВ та 3,48 грн з IIДВ за м2. З урахуванням площі нежитлових приміщень та плати за управління, щомісячне нарахування складає 49,9 м2 х 3,48 грн. = 173,65 грн., 312,1 м2 х 3,48 грн. = 1086,11 грн. враховуючи несплату Відповідачем вартості послуг за період з 11.06.2018 по 11.11. 2020 ФОП Лучинська З.В. заборгувала 3 349 грн 63 коп. + 20 646 грн. 81 коп. : 2 = 10 323 грн 40 коп. на загальну суму 13 673 грн 04 коп. скаржник наголошує, що правовідносини щодо надання послуг з управління багатоквартирними будинками врегульовані Законом України «Про особли-вості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». З огляду на викладене, правовід-носини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з опла-ти отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондуються право вимоги кредитора (час-тина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Заявник як на підставу заявлених вимог посилається на статті 148, 154, 155 ГПК України.

До заяви додано Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 29.05.2018 №1/56, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; розрахунок заборгованості; копія першої сторінки ста-туту Комунального підприємства «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельниць-кої міської ради.

Як вже зазначалось суд першої інстанції ухвалою від 20.11.2020 у справі №924/1214/20 відмовив у заяві про видачу наказу. Ухвала обґрунтована тим, що до заяви не надано належних та достатніх доказів на підтвердження виникнення у останнього права грошової вимоги до ФОП Лу-чинської З.В. відповідно до договору №1/56 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 29.05.2018.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.1,2,4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено пору-шення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або не-правильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, про відмову у видачі судо-вого наказу.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаче-ному для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливос-тей, визначених цією статтею.(ст.271 ГПК України).

Звертаючись із заявою та апеляційною скаргою, стягувач вважає, що правовідносини щодо надання послуг з управління багатоквартирними будинками врегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг.

Згідно частини 2 статті 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господар-ському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій нале-жить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судо-вого наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґ-рунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного пра-ва у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із до-даних документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Частинами 1, 2 статті 147 ГПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 ГПК України. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно зі статтею 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

У статті 150 ГПК України наведені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце прожи-вання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і орга-нізацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відо-мі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судо-вого збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підпи-сувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає ви-могам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлен-ня позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимо-гами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судо-вого наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Грошовим, за змістом статей 524,533-535,625 ЦК України, є виражене в грошових одини-цях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника вико-нання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій корес-пондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язан-ням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, викона-ну роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Частиною 1 статті 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В силу статей 76-78 ГПК України вимоги щодо належності, допустимості та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або ма-ють інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішен-ня. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належ-ність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у видачі судового наказу місцевий господарський суд зазначив, що до заяви не надано належних та достатніх доказів на підтвердження виникнення у останнього права гро-шової вимоги до ФОП Лучинської З.В. відповідно до договору №1/56 про надання послуги з управ-ління багатоквартирним будинком від 29.05.2018.

Крім того, в наявному у заяві розрахунку плати за управління заявником застосовано вар-тість квадратного метру за місяць 3 грн. 48 коп., натомість у договорі вказано 3 грн 91 коп.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цвіль-них прав та обов`язків.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) вста-новлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодек-сом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-пра-вовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом на підтвердження існування заборгованості, стягнути яку просить заявник подано підписаний співвласниками (власниками (наймачами) квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку №52/1 на вул.Прос-курівського підпілля в особі уповноваженого представника заступника міського голови Бондаренка А.Є. та КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради договір №1/56 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 29.05.2018, за умовами пункту « 3» якого загальні відомості про об`єкт зазначаються в додатку 2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Сторони погодили, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця ціну на послугу управління багатоквартирним будинком у розмірі 3 грн. 91 коп. (з ПДВ) в місяць за 1 м2 загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку.

Підпунктом 1 пункту 10 вказаного Договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний передати протягом місяця після укладення цього договору об`єкт в управління та необхідну досто-вірну документацію у повному обсязі з оформленим актом прийняття-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу) згідно з додатком 2 (акт приймання-передачі).

Крім того, підпунктом 1 пункту 12 Договору передбачено, що управитель КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» зобов`язаний прийняти протягом місяця об`єкт в управління та необхідну достовірну документацію в повному обсязі з оформленням акта прийняття-передачі об`єкта (додаток 1).

Як вже зазначалось, відповідно до пунктів 3, 4 частини 3 статті 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Колегія суддів встановила, що натомість на підтвердження існування грошової заборго-ваності стягувачем подано лише договір та розрахунок, у якому вказується «продаж» та вартість за кожен місяць, при цьому, матеріали справи не містять ні доказів передачі відповідно до умов Договору об`єкта акта прийняття-передачі, ні жодних доказів надання послуг.

Як вірно встановлено судом першої інстанції за умовами Договору сторони погодили ціну на послугу управління багатоквартирним будинком у розмірі 3 грн. 91 коп. (з ПДВ) на місяць за 1 м2 загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку, однак у розрахунку Компанія зазначає 3 грн 48 коп. без жодних доказів обґрунтування такої ціни.

Колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі Компанія фактично дублює текст своєї заяви про видачу судового наказу, але не наводить жодних норм права, які порушив суд першої інстанції. Разом з тим, заявник не позбавлений права повторно звернутись із заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ГПК України, після усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не додано та не вказано переліку доказів, якими він обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо видачі судового наказу, а тому немає жодних підстав для переоцінки висновку суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, апеляційна скарга стягувача не підлягає задоволенню, тому ухвалу суду першої інстанції належить залишити без змін.

Розглянуто всі вимоги апеляційної скарги, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуванї ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 270, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.11.2020 у справі №924/1214/20 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.

3. Матеріали справи №924/1214/20 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.