РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2021Справа № 910/16242/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес», м. Київ

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"», м. Київ

про стягнення 482 007,50 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (далі - ТзОВ «Еквівес»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (далі - ДП «НАЕК "Енергоатом"»/відповідач) про стягнення 482 007,50 грн, у тому числі: 477 559,20 грн - основного боргу, 2 762,95 грн - 3% річних та 1 645,35 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки товару № 194(2)20УК/53-121-01-20-09396 від 27.05.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.10.2020 позовну заяву ТзОВ «Еквівес» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

02.11.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Зважаючи на викладені в заяві обставини та долучені докази, суд дійшов висновку про усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.11.2020 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП «НАЕК "Енергоатом"» заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що позивачем невірно визначено розмір заборгованості за договором поставки. Зокрема, ураховуючи, що строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ в договорі не встановлено, відповідно у відповідача не виник обов`язок щодо сплати суми у розмірі 79 593,20 грн, оскільки позивачем не направлено відповідної вимоги.

18.12.2020 на електрону пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (далі - постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (далі - покупець) укладено договір поставки товару №194(2)20УК/53-121-01-20-09396, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити товар визначений у п. 1.1. договору.

У відповідності до п. 1.2. договору в редакції додаткової угоди № 1, строк поставки товару: поз. 1-5, 8-10 пункту 1.1.- червень 2020 року; поз. 6, 7, 11 пункту 1.1. - липень 2020 року.

Згідно п. 3.1. договору вартість договору становить - 397 966,00 грн, крім того ПДВ - 79 593,20 грн. Загальна сума по договору складає 477 559,20 грн.

В п. 3.2. договору сторони погодили, що розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1. договору, проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів, з моменту поставки товару. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з моменту підписання (п. 11.1. договору).

На виконання умов цього договору 19.06.2020 та 29.07.2020 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 477 559,20 грн, в т.ч. ПДВ 79 593,20 грн, що підтверджується видатковими накладними: № Е-902 від 15.06.2019, № Е-901 від 18.06.2020, №Е-965 від 18.06.2020, № Е-798 від 27.07.2020.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Еквівес» утворилась заборгованість в сумі 477 559,20 грн.

14.09.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією №4397 щодо погашення суми боргу, пені, штрафу та 3% річних.

07.10.2020 відповідач листом № 28-23/21644 надав відповідь на претензію, в якій суму боргу у розмірі 477 559,20 грн визнав у повному обсязі, при цьому повідомив, що відповідно до діючого у ДП «НАЕК "Енергоатом"» порядку, до автоматизованої системи «SAP ERP» за договором №194(2)20УК/53-121-01-20-09396 включено заявлені платежі на цю суму, кредиторська заборгованість буде погашена після розподілу ДП «НАЕК "Енергоатом"» коштів.

У зв`язку із непогашенням заборгованості за договором поставки №194(2)20УК/53-121-01-20-09396 від 27.05.2020, ТзОВ «Еквівес» повторно звернулось до відповідача з претензією № 4741 від 12.10.2020 про погашення суми боргу, пені, штрафу та 3% річних.

Проте, претензія позивача № 4741 від 12.10.2020 залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з ДП «НАЕК "Енергоатом"» суму боргу у розмірі 477 559,20 грн, 3% річних в сумі 2 762,95 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 645,35 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару №194(2)20УК/53-121-01-20-09396 від 27.05.2020, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 477 559,20 грн, що підтверджується видатковими накладними №Е-902 від 15.06.2019, №Е-901 від 18.06.2020, №Е-965 від 18.06.2020, №Е-798 від 27.07.2020

Проте, в порушення умов вказаного договору, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ДП «НАЕК "Енергоатом"» виникла заборгованість в сумі 477 559,20 грн, що також не заперечується відповідачем.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В п. 3.2. договору сторони погодили, що розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1. договору проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів, з моменту поставки товару. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Як встановлено вище, в порушення умов договору відповідач оплату за поставлений товар не здійснив.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо ненастання строку виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ (79 593,20 грн) з посиланням на відсутність вимоги позивача щодо здійснення такої оплати з огляду на те, що позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями щодо оплати всієї суми боргу за поставлений товар, в тому числі в частині вартості товару у розмірі суми ПДВ.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в силу наведеної норми, ДП «НАЕК "Енергоатом"» для належного виконання свого обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, не позбавлений права в тому числі самостійно отримати інформацію щодо зареєстрованих позивачем податкових накладних, оформлених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доводи позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що ДП «НАЕК "Енергоатом"» порушено умови договору поставки товару №194(2)20УК/53-121-01-20-09396 від 27.05.2020 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості у розмірі 477 559,20 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 2 762, 95 грн та інфляційні втрати в розмірі 1 645,35 грн, нараховані на суму боргу по кожній видатковій накладній окремо.

Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу і встановив, що позивачем невірно визначено початок нарахування 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на зазначення на видаткових накладних дати отримання відповідачем товару.

За розрахунком суду обґрунтованими є суми до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 746,42 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 645,35 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес» задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою «Еквівес» (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, будинок 8, офіс 199; ідентифікаційний код 37502259) 477 559 (чотириста сімдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 20 коп. - основного боргу, 2 746 (дві тисячі сімсот сорок шість) грн 42 коп. - 3% річних, 1 645 (одну тисячу шістсот сорок п`ять) грн 35 коп. - інфляційних втрат та 7 229 (сім тисяч двісті двадцять дев`ять) грн 26 коп. - судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук