ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.01.2021 Справа№ 914/90/21

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Ірокс», м.Львів

про забезпечення позову до подання позовної заяви

у справі №914/20/21

особи, які можуть отримати статус учасника справи (відповідачі)

Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго», м.Львів;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м.Львів

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

14.01.2021 р. на розгляд Господарського суду Львівської області до подання позовної заяви надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Ірокс» про забезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «Львівобленерго» (ідентифікаційний код 00131587) та Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (ідентифікаційний код 42092130) вчиняти дії по припиненню постачання (розподілу) електричної енергії по об`єкту, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 370 А, (садок), по точці розподілу 62Z024 з 18.01.2021 р. до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Особами, які можуть отримати статус учасника справи відповідачів, заявник вказав Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут».

Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову заявник обґрунтовує наступним.

23.12.2020 р. ПрАТ «Ірокс» отримав попередження від ПрАТ «Львівобленерго» та ТзОВ «Львівенергозбут» про припинення постачання електричної енергії з 10:00 год. 18.01.2021 р. відповідно до умов договору № 62000, по об`єктам вул. Шевченка, 370 А, Львів та вул. Шевченка, 418, Львів внаслідок утвореної заборгованості.

Однак, на думку заявника, дана інформація не відповідає дійсним обставинам справи, що буде оскаржено в позовному порядку.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що станом на 14.01.2021 р. ПрАТ «Ірокс» позбавлений можливості уникнути негативних наслідків даного безпідставного відключення житлового будинку, який є власністю ПрАТ «Ірокс».

Як зазначає заявник, між Приватним акціонерним товариством «Ірокс» та Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» укладено договір №62000, відповідно до якого надаються послуги по постачанню і розподілу електричної енергії на об`єкти:

- місто Львів, вулиця Шевченка, 370А (дитячий садок);

- місто Львів, вулиця Шевченка, 418 (житловий будинок, зданий в експлуатацію).

Як стверджує заявник, станом на 01.01.2021 р. по об`єкту м.Львів, вул. Шевченка, 370 А (садок) у ПрАТ «Ірокс» відсутня заборгованість перед ПрАТ «Львівобленерго».

Крім того, заявник стверджує, що станом на 01.01.2021 р. по об`єкту м.Львів, вул. Шевченка, 418 (багатоквартирний житловий будинок, зданий в експлуатацію) існує заборгованість перед ПрАТ «Львівобленерго» в сумі 119 575,35 грн.

На думку заявника, існує спір про право щодо заборгованості, яка не створена ПрАТ «Ірокс» в сумі 119 575,35 грн, і який буде вирішуватися в позовному провадженні.

Як зазначає ПрАТ «Ірокс», позовну заяву по суті виникнення спірних відносин буде подано вперше між тими ж сторонами протягом 10 днів з дня подання даної заяви про забезпечення позову. Заявник стверджує, що на даному етапі немає іншого способу захисту, як звернутися із заявою про забезпечення позову до вирішення спору в суді.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема ч. 1 ст. 137 ГПК передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 3 ст. 138 ГПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Як зазначає заявник, позовну заяву по суті виникнення спірних відносин, буде подано вперше між тими ж сторонами протягом 10 днів з дня подання даної заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас, у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України «Про Вищу раду юстиції», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження» від 16.06.2011р. №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вже зазначалось, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявником до заяви про забезпечення позову не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову. Так, заявник зазначає, що станом на 01.01.2021 р. по об`єкту м.Львів, вул. Шевченка, 370 А (садок) у ПрАТ «Ірокс» відсутня заборгованість перед ПрАТ «Львівобленерго». Однак до заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви заявником не долучено доказів оплат за електричну енергію, а долучено лише довідку за вих.№5 від 14.01.2021 р. про відсутність заборгованості з оплати за активну електричну енергію за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 370 А, видану та підписану самим же заявником генеральним директором Микитчак І.П. Вказана довідка не може бути належним доказом оплати заборгованості.

Крім того, заявник стверджує, що станом на 01.01.2021 р. по об`єкту м.Львів, вул. Шевченка, 418 (багатоквартирний житловий будинок, зданий в експлуатацію) існує заборгованість перед ПрАТ «Львівобленерго» сумі 119 575,35 грн. Однак, належних доказів на підтвердження вказаного не надає.

Суд звертає увагу заявника, що згідно зі ст.ст. 73, 74, 77, 78 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під співмірністю розуміється баланс між наслідками для відповідача при забезпеченні позову та наслідками від ухвалення судом рішення на користь позивача.

Заявник повинен обґрунтувати, чи може такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову в цій справі та ймовірність ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду і разі невжиття такого заходу. Співмірність та адекватність заходів забезпечення позову має бути обґрунтована заявником, чого в даному випадку позивач не зробив.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Станом на дату постановлення ухвали до Господарського суду Львівської області від заявника не надійшла позовна заява, а у поданій заяві про забезпечення заявником не зазначено який буде предмет позову - для того щоб, суд пересвідчився в тому, що предмет позову не буде аналогічним до вимоги по заяві про забезпечення позову, що є недопустимим.

Позивач не обґрунтував необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову та наявності зв`язку між обраним заходом забезпечення позову, який він просить вжити та предметом позову. Крім того, заявником не подано доказів на підтвердження наявності спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відхиляючи заяву Приватного акціонерного товариства «Ірокс» про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд звертає увагу, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Ірокс» у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

2. Ухвала набирає законної сили у порядку і строки передбачені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку і строки визначені розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію.

Ухвалу підписано 15.01.2021 р.

Суддя Ю.О. Сухович