РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021Справа № 910/17859/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справу

за позовом Приватного науково-виробничого підприємства "Техкомплекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Діоніс"

про стягнення 223 944,28 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне науково-виробниче підприємство "Техкомплекс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Діоніс" про стягнення 223 944,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором за договором купівлі-продажу № 07102020/10-1 від 07.10.2020.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підстави для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/17859/20, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.11.2020 була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 09.12.2020 уповноваженому представнику позивача та 26.11.2020 уповноваженому представнику відповідача.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, Суд зазначає, що станом на момент ухвалення рішення у справі №910/17859/20 Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ВК Діоніс" не було подано відзив на позовну заяву. З цього приводу Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 268 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд зазначає, що відкриття провадження у справі №910/17859/20 відбулось 20.11.2020 року, а тому граничний строк розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження - 20.01.2021 року.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 між Приватним науково - виробничим підприємством «Технокомплекс» (надалі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" (надалі постачальник, відповідач) було укладено Договір купівлі - продажу №07102020/10-1, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві металопрокат, іменований надалі "ПРОДУКЦІЯ", в кількості, якості, номенклатурі та асортименті, наведених у специфікаціях. які є невід`ємною частиною даного Договору та рахунках, а Покупець зобов`язаний прийняти Продукцію і оплатити її у строки, передбачені даним Договором та додатками до нього.

Поставка Продукції здійснюється на умовах СІР - м. Виноградів, Закарпатська область, відповідно до міжнародних Правил тлумачення термінів "ІНКОТЕРМС-2010", з врахуванням особливостей, встановлених Договором.

У п.2.2 Договору зазначено, що кількість кожної партії Продукції узгоджується між Сторонами у Специфікаціях до Договору та в рахунках - фактурах, які після оплати позивачем будуть невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п.2.5 Договору право власності на Продукцію, а також усі ризики, переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі Продукції Покупцеві, що підтверджується підписом представника Покупця на видатковій накладній, що підтверджує факт прийняття Продукції Покупцем.

Відповідно до п.2.6 Договору термін поставки Продукції - 3 (птри) банківських днів після зарахування 100% передоплати. Інші строки поставки та умови оплати окремих партій Продукції узгоджуються Сторонами у Специфікаціях до Договору.

Ціна Продукції, що поставляється за Договором є договірною і вказується у відповідних рахунках та специфікаціях на поставку Продукції. (п.3.1 Договору)

Згідно з п.3.2 Договору загальна вартість продукції складається з вартості поставленого товару відповідно до видаткових накладних протягом строку дії Договору.

Умови оплати - передоплата в розмірі 100% на поточний рахунок Постачальника. (п.3.3 Договору)

Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами та діє до 31.12.2020 року, але в будь - якому випадку до повного виконання взятих на себе зобов`язань. (п.7.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 Відповідач виставив рахунок на оплату №3046 від 07.10.2020 року на загальну суму в розмірі 434 004,05 грн., а "Приватне акціонерне товариство «Технокомплекс" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" грошові кошти у загальному розмірі 434 004 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням №7507 від 09.10.2020 року.

В той же час, як зазначає Позивач, на виконання умов Договору купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" здійснило поставку товару на загальну суму в розмірі 238 419,98 грн.

15.10.2020 Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №112 від 15.10.2020 про здійснення поставки товару, а також претензію №113 від 19.10.2020 про повернення сплачених грошових коштів в сумі 195 5843,52, що підтверджується копіями фіскальних чеків від 15.10.2020, 19.10.2020.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив поставку товару в повному обсязі та не повернув суму попередньої оплати за Договором купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 у розмірі 195 584 грн. 52 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 195 584 грн. 52 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного науково - виробничого підприємства «Технокомплекс» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 року року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 року Відповідач виставив рахунок на оплату №3046 від 07.10.2020 року на загальну суму в розмірі 434 004 грн. 05 коп., а Приватне науково - виробниче підприємство «Техкомплекс» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" грошові кошти у загальному розмірі 434 004 грн. 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням №7507 від 09.10.2020 року на суму 434 004 грн. 05 коп.

Згідно з п.2.5 Договору право власності на Продукцію, а також усі ризики, переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі Продукції Покупцеві, що підтверджується підписом представника Покупця на видатковій накладній, що підтверджує факт прийняття Продукції Покупцем.

Відповідно до п.2.6 Договору термін поставки Продукції - 3 (трьох) банківських днів після зарахування 100% передоплати. Інші строки поставки та умови оплати окремих партій Продукції узгоджуються Сторонами у Специфікаціях до Договору.

Таким чином, враховуючи умови Договору купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 року, граничний строк поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" на загальну суму в розмірі 434 004 грн. 05 коп. - 15.10.2020 року.

В той же час, як зазначає Позивач, на виконання умов Договору купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" здійснило поставку товару на загальну суму в розмірі 238 419 грн. 98 коп.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" на виконання умов Договору купівлі - продажу №07102020/10-1 від 07.10.2020 зобов`язано було здійснити поставку товару Позивачу у строк по 15.10.2020.

Проте, як встановлено Судом, Відповідачем всупереч нормам чинного законодавства України не був поставлений Позивачу товар в повному обсязі, а саме, на суму 195 584 грн. 52 коп.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 5011-42/13539-2012|3-30гс13.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

15.10.2020 року, 19.10.2020 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензії №112 від 15.10.2020, №113 від 19.10.2020 року про здійснення поставки товару або повернути сплачені грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується копіями фіскальних чеків від 15.10.2020 р., 19.10.2020 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, Суд приходить до висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з повернення перерахованих Позивачем коштів у розмірі 195 584грн. 52 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 195 584грн. 52 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив поставку товару та не здійснив повернення перерахованих грошових коштів в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 195 584 грн. 52 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по поставці товару, позивач просить стягнути з відповідача на підставі п. 5.1 договору пеню за в сумі 28 359,76 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В п. 5.1 договору сторони передбачили, що у разі порушення постачальником строків поставки продукції, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5% від суми невиконання зобов`язання за кожну добу прострочення поставки.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені за порушення строків поставки продукції, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня в сумі 28 359,76 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

- на професійну правничу допомогу;

- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

- пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

- пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. З ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 4, 6 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені Законом.

Судом встановлено, що між ПНВП «Техкомплекс» та Адвокатським бюро «КОВАЛЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 0211/2 від 02.11.2020.

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами додатковим договором, який є невід`ємною частиною цього Договору. Такий додатковий договір може бути викладений у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання.

Згідно з додатковою угодою від 02.11.2020 № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 0211/2 від 02.11.2020 АБ «КОВАЛЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» здійснює правове супроводження підприємства, а саме: підготовка звернення до Господарського суду м. Києва з позовною заявою щодо повернення попередньої оплати по договору купівлі-продажу « 07102020/10-1 від 07.10.2020.

Відповідно до рахунку на оплату № 1011/1 від 10 листопада 2020 р загальна вартість наданих послуг складає 20000,00 грн.

Згідно акту наданих послуг на підставі договору про надання правової допомоги №1/1111 від 11.11.2020 та додаткової угоди, який складений 11.11.2020, загальна вартість наданих послуг складає 20000 грн.

У вищевказаному акті зазначено детальний розрахунок наданих послуг:

1. Аналіз законодавства, що стосується предмета спору, дослідження судової практики (5000,00 грн);

2. Збирання та аналіз документів, які можуть бути використані як докази у справі (5000,00 грн);

3. Підготовка позовної заяви та підготовка копій документів до позовної заяви відповідно до кількості сторін та подання позову до суду (10000,00 грн).

Розрахунки за договором про надання правничої (правової) допомоги № 0211/2 від 02.11.2020 проведені в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 10.11.2020 №7766.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про покладення витрат позивача на правничу допомогу в сумі 20 000 грн. на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимогизадовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК ДІОНІС" (03061, місто Київ, вул. Шепелєва Миколи, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 43330746) на користь Приватного науково - виробничого підприємства «Техкомплекс» (49000, м, Дніпро, вул. Ламана, 17, ідентифікаційний код юридичної особи 31467942) заборгованість у розмірі 195 584 грн. 52 коп., пеню у розмірі 28 359 грн. 76 коп., судовий збір у розмірі 3 359 грн. 16 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 січня 2021 року.

Суддя Т. Ю. Трофименко