РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021Справа № 910/16384/20
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Гаркавченка Олександра Васильовича ( АДРЕСА_1 )
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» (01042, місто Київ, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 3, корпус 2, офіс 9) стягнення 243 євро та 17 000 грн. 00 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа - підприємець Гаркавченко Олександр Васильович (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 243 євро та 17 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором перевезення №16/06/2020/2 від 16.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 року позовну заяву ФОП Гаркавченка Олександра Васильовича до ТОВ «ГРОНА ПЛЮС» про стягнення 243 євро та 17 000 грн. 00 коп. залишено без руху.

10.11.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/16384/20, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

03.12.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.11.2020 року була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 24.11.2020 року уповноваженим особам Сторін.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

16.06.2020 року між Фізичною особою - підприємцем Гаркавченком Олександром Васильовичем (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» (Замовник) було укладено Договір перевезення №16/06/2020/2, відповідно до умов якого Замовник замовляє, а Перевізник надає послугу по організації і виконанню перевезень вантажів автомобільним транспортом в міських і міжміських сполученнях. (а.с.6-8)

Згідно з п.2.1.1 Договору Замовник зобов`язується надати вантаж для перевезення на підставі узгодженої «Заявки про перевезення», яка є невід`ємною частиною даного Договору, в якій вказується: пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження; пункт розвантаження, дата і час прибуття в пункт розвантаження; відповідальні особи і їх контакти; назва та характер вантажу, об`єм і вага; вартість перевезення; додаткові вимоги.

У п.2.1.4 Договору зазначено, що Замовник зобов`язується здійснювати завантаження автомобілів з урахуванням встановлених обмежень відносно загальної ваги вантажу та навантаження на вісь автомобіля. Замовник відшкодовує збитки у випадку невиконання чи неналежного виконання вказаного пункту.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 січня 2020 р. Якщо за три місяці до завершення терміну дії договору ні одна зі Сторін в письмовому вигляді не повідомила іншу Сторону про припинення дії договору, то Договір зберігає свою силу кожного разу ще на один рік. (п.7.2 Договору)

Заявкою на транспортно - експедиційні послуги по перевезенню вантажів №15/03 від 16.06.2020 року Сторони узгодили здійснення перевезення за маршрутом смт. Добровеличківка - м. Конотоп, найменування вантажу - мука 22 т, дата завантаження 16.06.2020 р. смт. Добровеличківка, вул. Садова, 1, дата вивантаження - 17.06.2020 р. м. Конотоп, вул. Генерала Тхора, 104, автомобіль Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , сума фрахту 9800 грн. з ПДВ. (а.с.9)

Відповідно до товарно - транспортної накладної №17/06 від 17.06.2020 року вантажовідправником ФГ Неофіти у пункті навантаження смт. Добровеличківка здійснено завантаження вантажу борошна масою 36,5 тонн перевізнику Фізичній особі - підприємцю Гаркавченку Олександру Васильовичу, водію ОСОБА_1 на автомобіль марки «Вольво» НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 . (а.с.14-15)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору перевезення №16/06/2020/2 від 16.06.2020 року Позивач надав послуги з перевезення вантажу: смт. Добровеличківка - м. Конотоп, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані послуги, що підтверджується Актом здачі - приймання робіт №82 від 17.06.2020 року на суму 9800 грн. 00 коп. (а.с.16)

17.06.2020 року на автодорозі Н-01 у м. Києві Столичне шосе ГВК (Київська область) посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки «FRUEHAUF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , та встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням нормативних вагових обмежень на 10,4%, що підтверджується Довідкою про результати здійснення габаритно - вагового контролю №043456 від 17.06.2020 р., Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №026980 від 17.06.2020 р. (а.с.11-12)

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля здійснено розрахунок №980 від 17.06.2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільними дорогами загального користування Фізичній особі - підприємцю Гаркавченку Олександру Васильовичу у розмірі 243 євро. (а.с.10)

Постановою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №186925 від 10.08.2020 року стягнуто з Фізичної особи - підприємця Гаркавченка Олександра Васильовича адміністративно - господарський штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп., у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно - вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, за що передбачено відповідальність абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». (а.с.13)

17.08.2020 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію з вимогою відшкодувати грошові кошти, у зв`язку з проведенням розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 243 євро та винесенням постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу №186925 від 10.08.2020 року у розмірі 17 000 грн. 00 коп., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення 25.08.2020 р. (а.с.18-20)

У відповідь на яку Відповідач листом №75/20 від 16.09.2020 року повідомив про недоведеність понесення Позивачем збитків, що підтверджується копіями накладної від 17.09.2020 р., опису вкладення у цінний лист від 17.09.2020 р. (а.с.64-71)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що умовами Договору перевезення №16/06/2020/2 від 16.06.2020 року передбачено обов`язок Відповідача по відшкодуванню збитків у випадку завантаження автомобілів понад встановлені обмеження відносно загальної ваги вантажу та навантаження на вісь автомобіля. Проте, Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату штрафних санкцій, які було накладено на Позивача у регресному порядку. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» на його користь 243 євро та штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначав, що саме на водія покладається обов`язок здійснити контроль за правильністю розміщення та кріплення вантажу, відповідністю навантаження на вісь за величинами, визначеними у технічній характеристиці відповідного транспортного засобу, а відповідальність за здійснення перевезень вантажів понад дозволених нормативів держава покладає на перевізника. Крім того, Позивач не довів факт заподіяння збитків, розмір зазначених збитків та причинно - наслідковий зв`язок.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Гаркавченка Олександра Васильовича не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору перевезення №16/06/2020/2 від 16.06.2020 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, заявкою на транспортно - експедиційні послуги по перевезенню вантажів №15/03 від 16.06.2020 року Сторони узгодили здійснення перевезення за маршрутом смт. Добровеличківка - м. Конотоп, найменування вантажу - мука 22 т, дата завантаження 16.06.2020 р. смт. Добровеличківка, вул. Садова, 1, дата вивантаження - 17.06.2020 р. м. Конотоп, вул. Генерала Тхора, 104, автомобіль Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , сума фрахту 9800 грн. з ПДВ. (а.с.9)

17.06.2020 року на автодорозі Н-01 у м. Києві Столичне шосе ГВК (Київська область) посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки «FRUEHAUF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , та встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням нормативних вагових обмежень на 10,4%, що підтверджується Довідкою про результати здійснення габаритно - вагового контролю №043456 від 17.06.2020 р., Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №026980 від 17.06.2020 р. (а.с.11-12)

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля здійснено розрахунок №980 від 17.06.2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільними дорогами загального користування Фізичній особі - підприємцю Гаркавченку Олександру Васильовичу у розмірі 243 євро. (а.с.10)

Постановою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №186925 від 10.08.2020 року стягнуто з Фізичної особи - підприємця Гаркавченка Олександра Васильовича адміністративно - господарський штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп., у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно - вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, за що передбачено відповідальність абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». (а.с.13)

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року, відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні №879 від 27.06.2007 року, пунктом 3 якого встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Пунктами 37, 41 Порядку передбачено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством. Дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №926/16/19, від 12.02.2020 року у справі №917/210/19.

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» на його користь 243 євро та штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

У п.2.1.4 Договору зазначено, що Замовник зобов`язується здійснювати завантаження автомобілів з урахуванням встановлених обмежень відносно загальної ваги вантажу та навантаження на вісь автомобіля. Замовник відшкодовує збитки у випадку невиконання чи неналежного виконання вказаного пункту.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів, згідно зі статтею 16 ЦК України, є відшкодування збитків.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на Позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, Суд зазначає, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

У заявці на транспортно - експедиційні послуги по перевезенню вантажів №15/03 від 16.06.2020 року передбачено, що водій зобов`язаний проконтролювати процес завантаження й закріпити вантаж у випадку необхідності.

Відповідно до п.п.8.20-8.23 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню. Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України. Вантажовідправник на вимогу водія зобов`язаний усунути виявлені недоліки в укладанні вантажу. Замовник зобов`язаний забезпечити контроль за дотриманням законодавства про охорону праці та норм по техніці безпеки при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт і несе повну відповідальність за всі наслідки невиконання ним цих законодавчих актів.

Суд звертає увагу, що Позивачем не надано, а матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження здійснення водієм автомобіля марки «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки «FRUEHAUF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 дій з перевірки відповідності кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, перевірки відповідності габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України, а також сповіщення Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Також Суд звертає увагу, що заявкою на транспортно - експедиційні послуги по перевезенню вантажів №15/03 від 16.06.2020 року Сторони узгодили, що за маршрутом смт. Добровеличківка - м. Конотоп Позивачем перевозився вантаж - мука 22 тонни. Проте, як вбачається з товарно - транспортної накладної №17/06 від 17.06.2020 року вантажовідправником ФГ Неофіти у пункті навантаження смт. Добровеличківка здійснено завантаження вантажу борошна масою 36,5 тонн перевізнику Фізичній особі - підприємцю Гаркавченку Олександру Васильовичу, водію ОСОБА_1 на автомобіль марки «Вольво» НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що при здійсненні завантаження вантажу на підставі заявки на транспортно - експедиційні послуги по перевезенню вантажів №15/03 від 16.06.2020 року водієм Фізичної особи - підприємця Гаркавченка Олександра Васильовича ОСОБА_1 всупереч умов укладеного між Сторонами договору допущено здійснення завантаження вантажу з перевищенням маси, яка була узгоджена Сторонами у відповідній заявці. Також, як вбачається з видаткової накладної №132 від 17.06.2020 року, постачальником - Фермерським господарством Неофіти поставлено Покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» борошно пшеничне у кількості 22 тонни, доказів поставки товару у більшому розмірі (36,5 тонн) матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до п.40 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні №879 від 27.06.2007 року відповідальність за збитки, завдані власникові великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу чи вантажу, а також третім особам у зв`язку із забороною руху внаслідок невідповідності фактичної ваги вантажу даним, зазначеним у товарно-транспортній документації, несе вантажовідправник.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з вказаним позовом Позивачем не доведено протиправних дій відповідача, а також наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та перевищенням Позивачем одного вагового та/або габаритного нормативного параметра при здійсненні перевезення автомобілем марки «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки «FRUEHAUF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виконанні умов Договору перевезення №16/06/2020/2 від 16.06.2020 року.

Крім того, Суд звертає увагу, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник, тобто Позивач у даній справі.

Що стосується розміру понесених Позивачем збитків, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Фізичною особою - підприємцем Гаркавченком Олександром Васильовичем плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 243 євро та адміністративно - господарського штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки Позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених Відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними Позивачем збитками саме у розмірі 243 євро та 17 000 грн. 00 коп., вини Відповідача у заподіянні збитків.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Гаркавченка Олександра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» про стягнення 243 євро та 17 000 грн. 00 коп. є недоведеними та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Гаркавченка Олександра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОНА ПЛЮС» про стягнення 243 євро та 17 000 грн. 00 коп. - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13 січня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин