ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1052/20

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Мишкіної М.А., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна

на рішення господарського суду Одеської області від 17.09.2020, суддя в І інстанції Бездоля Ю.С., повний текст якого складено 22.09.2020 в м. Одесі

у справі № 916/1052/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА

до відповідачів:

1.Комунального підприємства Одесміськелектротранс

2.Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: ОСОБА_1

про стягнення 18131,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія УНІКА (далі ПАТ «СК «Уніка») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства Одесміськелектротранс (далі КП «ОМЕТ») та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна (далі ПАТ «СК «Провідна») про стягнення в порядку суброгації 18 131,90 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ПАТ «СК «Уніка», виплативши страхувальнику за договором добровільного комплексного страхування на транспорті № 245001/4098/0002347 від 12.07.2016 страхове відшкодування у розмірі 18 131,90грн., набуло право регресної вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника транспортного засобу VOLKSWAGEN Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм тролейбусу ТРОЛЗА 5265, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , яка здійснювала свої службові обов`язки на посаді водія Комунального підприємства Одесміськелектротранс.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.09.2020 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА 18 131,90 грн. шкоди та 2102 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА до Комунального підприємства Одесміськелектротранс відмовлено повністю.

ПАТ Страхова компанія Провідна у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до нього відмовити в повному обсязі.

Скаржник вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення суд припустився порушень присів ст.ст. 74, 76 ГПК України щодо встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи, неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду дійсним обставинам справи, що в цілому спричинило прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує те, що у нього відсутні правові підстави для визнання події, що відбулась 17.07.2017 по вул. Генуезькій ум. Одесі, страховим випадком та виплати позивачу страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Volkswagen Jetta, д.н. НОМЕР_1 , оскільки відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2017 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Під час розгляду адміністративної справи суд встановив, що пасажирський тролейбус «ТРОЛЗА5265», н.з. НОМЕР_2 , мав механічні несправності, внаслідок чого відбулося від`єднання токоприймача і деталь впала на капот автомобіля Volkswagen Jetta, д.н. НОМЕР_1 в результаті чого він отримав механічні пошкодження. Згідно з п.8.5.1 договору до страхових випадків не відносяться події, що сталися внаслідок використання Страхувальником ТЗ в технічному стані, який не відповідає вимогам Правил дорожнього руху (ПДР), Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, інших нормативних актів, які регламентують роботу міського електротранспорту, не пройшов технічний огляд у строки, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 12.6.1 договору № 12/1215496/1602/17, у разі завдання збитків майну третіх осіб розмір збитків визначається: у разі пошкодження транспортного засобу у розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі № 910/5001/17. На підставі наданих позивачем Акту огляду, рахунку ТОВ «Автомобільний дім» та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,36), визначеного у Звіті № 30837170 від 23.08.17, відповідачем здійснено розрахунок суми матеріального збитку, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN Jetta», держаний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу складає 13 978,58 грн. Однак суд при розгляді справи зазначені обставини не врахував.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «СК «Уніка» заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Позивач зазначає, що скаржником ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів та не надано достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження власного твердження про те, що зазначена ДТП сталася внаслідок використання транспортного засобу в технічному стані, який не відповідає вимогам Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, інших нормативних актів, які регламентують роботу міського електротранспорту, не пройшов технічний огляд у строки, передбачені чинним законодавством України. Надані КП «ОМЕТ» в суді першої інстанції докази того, що тролейбус ТРОЛЗА 5265, державний номерний знак НОМЕР_2 , не мав механічних несправностей скаржником також спростовані не були і в апеляційній скарзі ним не досліджувались.

У справі №910/5001/17 Верховний Суд досліджує відносини, що виникли у зв`язку з укладанням договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які врегульовано спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N1961-IV (далі "Закон №1961-/V''). Норми цього закону розповсюджуються на цивільно-правові відносини, які виникають з приводу укладання виключно договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та жодним чином не врегульовують відносини щодо укладених договорів добровільного страхування. Таким чином, до предмета спору у даній справі неможливо застосовувати норми Закону N1961-IV та правову позицію Верховного Суду по справі №910/5001/17, яка досліджує та побудована на цьому законі.

Відповідно до приписів Закону України «Про страхування» №85/96-BP від 07.03.1996 року (далі «Закон №85/96-BP») та умов договору (п. 12.3.) Страховик (Апелянт) має виплатити страхове відшкодування у розмірі прямого (реального) збитку, розмір якого визначається відповідно до виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «ОМЕТ» також заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

КП «ОМЕТ» зазначає, що посилання скаржника на те, що судом при розгляді адміністративного правопорушення встановлений факт технічної несправності тролейбуса не є вірним, тому що відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2017 року ОСОБА_1 визнана виною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Отже, судом встановлена винуватість водія ОСОБА_1 в скоєні ДТП, а не факт технічної несправності тролейбуса, як це стверджує апелянт.

Тролейбус, на якому було скоєно ДТП, проходив державний технічний огляд регіональною технічною інспекцією, про що свідчить технічний паспорт тролейбусу № 3009 з відміткою про проходження технічного огляду, оригінал якого був досліджений судом. Для огляду суду надавався оригінал технічного журналу тролейбусу №3009 із якого вбачається, що в день скоєння ДТП тролейбус на лінію був випущений в належному технічному стані. З наданих доказів вбачається, що тролейбус №3009 був випущений з де110 та експлуатувався в належному технічному стані. Ніяких спростувань вказаним доказам від позивача та ПАТ «СК «Провідна» не надано. Від`єднання токоприймача не підпадає під поняття технічного-несправного, а отже відноситься саме до страхового випадку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.07.2016 року між ПАТ СК УНІКА (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (страхувальник) було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0002347, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом VOLKSWAGEN Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з п. 3 договору страховим випадком, крім інших, вважаються дорожньо-транспортна пригода, в т.ч. викид каменів чи інших твердих фракцій з під коліс транспорту ДТП.

Як вбачається з довідки Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду №696566, 17.07.2017 о 19:50 в м. Одесі по вул. Генуезька, 20 сталася дорожньо-транспортна пригода - бокове зіткнення між тролейбусом ТРОЛЗА 5265, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , та транспортним засобом VOLKSWAGEN Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 .

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 10.08.2017 у справі №522/14058/17 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України; згідно зі ст. 22 КУпАП України звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

18.07.2017 ОСОБА_2 звернулася до ПАТ СК УНІКА із заявою №00230954 про подію, що має ознаки страхового випадку, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи, яка відбулась за участю автомобіля VOLKSWAGEN Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та пасажирським тролейбусом ТРОЛЗА 5265, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 .

Згідно зі звітом №30837170 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 23.08.2017, виконаним ТОВ ХАВК ХОЛДИНГ, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобілю VOLKSWAGEN Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 складає 15 586,34 грн.

В матеріалах справи також містяться протокол огляду транспортного засобу від 15.08.2017 та ремонтні калькуляції.

Відповідно до страхового акту №00230954 ПАТ СКУНІКА подія, яка відбулась 17.07.2017 кваліфікована як страховий випадок; згідно з актом та умовами договору страхування №245001/4098/0002347 виплаті страхового відшкодування страхувальнику підлягає сума 18 131,90 грн.

04.09.2017 року ПАТ СК УНІКА видано наказ №0023954 виплатити ТОВ Порше Лізинг Україна страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 18 131,90 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ Автомобільний Дім; юридичному управлінню вжити заходів щодо стягнення суми відшкодування у порядку регресу з ОСОБА_1

11.09.2017 року ПАТ СК УНІКА згідно з платіжним дорученням №037750 здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТОВ Автомобільний Дім в сумі 18 131,90 грн.

ТОВ Автомобільний Дім складено та підписано акт виконаних робіт від 28.09.2017 до заказ-наряду №АдЗН704434 на загальну суму 18 131,90 грн.

17.12.2018 року позивач звернувся до КП ОМЕТ з претензією №20488/1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18131,90 грн., завданої працівником підприємства.

КП «ОМЕТ» надіслало позивачеві відповідь на претензію, в якій зазначило, що збитки мають бути стягнені з ПАТ СК Провідна, оскільки на період настання ДТП між КП Одесміськелектротранс та ПАТ СК Провідна був укладений генеральний договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №12/1215496/1602/17 від 13.01.2017.

13.01.2017 року між ПАТ СК Провідна (страховик) та КП Одесміськелектротранс (страхувальник) було укладено генеральний договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №12/1215496/1602/17, предметом якого є страхування майнових інтересів, що не суперечать закону і пов`язаних з відшкодуванням страхувальником (особою, відповідальність якої застрахована) шкоди, заподіяної ним третій особі, а саме: фізичній особі або її майну та (або) майну юридичної особи, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ТЗ) (код згідно ДК 021:2015:66514110-0-послуги зі страхування транспортних засобів).

Перелік забезпечених транспортних засобів зазначено у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною, в якому міститься тролейбус пасажирський «ТРОЛЗА5265», державний реєстраційний номер 3009.

Відповідно до п.7.1 договору, він діяв включно з 00:00 16.02.2017 по 24:00 15.02.2018.

23.01.2019 року позивач звернувся до ПАТ СК Провідна з претензією №20488/2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18131,90 грн.

21.02.2019 ПАТ Страхова компанія Провідна надіслало на адресу ПАТ Страхова компанія УНІКА відповідь на претензію №17-10/1631, в якій зазначило про відсутність правових підстав для визнання події, що відбулась 17.07.2017 по вул. Генуезькій у м.Одесі, страховим випадком та виплати ПрАТ Страхова компанія УНІКА страхового відшкодування за пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 ., посилаючись на те, що вказана подія не є страховою, оскільки з постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2017 вбачається, що ОСОБА_1 17.07.2017 керувала тролейбусом ТРОЛЗА, н.з. 3009 по вул. Генуезькій у м. Одесі, маючи механічні несправності транспортного засобу.

06.03.2019 ПАТ Страхова компанія УНІКА надіслало на адресу КП Одесміськелектротранс претензію №20488/3 про відшкодування 18131,90 грн., у якій зазначило, що ПАТ Страхова компанія Провідна не визнає претензійні вимоги. Претензія вручена КП Одесміськелектротранс 11.03.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

07.11.2019 року ПАТ Страхова компанія УНІКА надіслало на адресу КП Одесміськелектротранс лист №20488/5 з вимогою надати документи, що ОСОБА_1 під час події виконувала свої трудові (службові) обов`язки в якості працівника КП Одесміськелектротранс.

Згідно з наявними в справі страховими актами №00201721 та 00220084 ПАТ Страхова компанія УНІКА подія, яка відбулась 17.07.2017, кваліфікована як страховий випадок.

З технічного паспорту тролейбусу ТРОЛЗА, н.з. 3009, вбачається, що станом на дату події технічний стан - справний.

Відповідно до інформації з технічного журналу тролейбуса ТРОЛЗА, н.з. 3009 17.07.2017 тролейбус придатний до експлуатації.

Згідно з довідкою КП «ОМЕТ» від 14.05.2020 №56 ОСОБА_1 працює на підприємстві з 27.01.2009 по теперішній час.

Відповідачами не було відшкодовано позивачу суму майнової шкоди, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України Про страхування, який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України Про страхування, яка кореспондується зі ст. 354 ГК України та ст. 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України Про страхування страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 9 Закону України Про страхування страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За ст. 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи наведене, заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях ст. 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

За ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди, відповідно до приписів ст. 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

В силу приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів взятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17.

У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає у порядку статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

Враховуючи викладене, у справі, що розглядається, у ПАТ «СК «Провідна» у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування.

Як встановлено судом, на виконання своїх зобов`язань за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0002347 від 12.07.2016, ПАТ СК УНІКА виплатило суму страхового відшкодування 18131,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №037750 від 11.09.2017 на суму 18131,90 грн.

Згідно зі ст. 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору.

В матеріалах справи відсутні докази відшкодування позивачу завданої йому шкоди.

Як встановлено судом, 13.01.2017 між ПАТ Страхова компанія Провідна та КП Одесміськелектротранс укладено генеральний договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування майнових інтересів, що не суперечать закону і пов`язаних з відшкодуванням страхувальником (особою, відповідальність якої застрахована) шкоди, заподіяної ним третій особі, а саме: фізичній особі або її майну та (або) майну юридичної особи, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ТЗ) (код згідно ДК 021:2015:66514110-0-послуги зі страхування транспортних засобів).

У переліку забезпечених транспортних засобів, що є додатком № 1 до договору та його невід`ємною частиною, зазначено, зокрема, тролейбус пасажирський «ТРОЛЗА5265», державний реєстраційний номер 3009.

За таких встановлених обставин даної справи, з урахуванням вищенаведеного правового регулювання, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог до ПАТ «СК «Провідна» як страховика за генеральним договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів в порядку зворотної вимоги (регресу) виплаченого позивачем потерпілій особі відшкодування за шкоду, заподіяну працівником КП «ОМЕТ» в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 18131,90 грн.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що подія, яка відбулась 17.07.2017 по вул. Генуезька в м. Одеса не є страховим випадком, у зв`язку з чим в нього відсутні правові підстави для виплати позивачу страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Приморським районним судом м. Одеси встановлено, що пасажирський тролейбус ТРОЛЗА 5265, державний номерний знак НОМЕР_2 , мав механічні несправності, внаслідок чого відбулось від`єднання головки токоприймача, перевірялися господарським судом першої інстанції та правомірно не були прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться копія технічного паспорту тролейбусу ТРОЛЗА, н.з. 3009 та витяг з технічного журналу тролейбуса ТРОЛЗА, з яких вбачається, що 17.07.2017 тролейбус був придатний до експлуатації, від`єднання головки токоприймача не свідчить про технічні та механічні несправності тролейбусу та неможливість його експлуатації, а тому подія, яка відбулась 17.07.2017, є страховим випадком. Водночас до предмета доказування в межах розгляду справи № 522/14058/17 Приморським районним судом м. Одеси не входило з`ясування обставин технічного стану тролейбусу.

Колегія суддів також не бере до уваги викладені в апеляційній скарзі твердження скаржника, що відповідно до п. 12.6.1 договору № 12/1215496/1602/17, у разі завдання збитків майну третіх осіб розмір збитків визначається: у разі пошкодження транспортного засобу у розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі № 910/5001/17. На підставі наданих позивачем Акту огляду, рахунку ТОВ «Автомобільний дім» та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,36), визначеного у Звіті № 30837170 від 23.08.17, відповідачем здійснено розрахунок суми матеріального збитку, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN Jetta», держаний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу складає 13 978,58 грн.

Так, пунктом 12.6.1. генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 12/1215496/1602/17 від 13.01.2017 визначено, що у разі завдання збитків майну третіх осіб внаслідок пошкодження транспортного засобу розмір збитків визначається у розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, проте зазначений договір є договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак обставини та правова позиція, викладені у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року по справі №910/5001/17 жодним чином не стосуються предмета спору у цій справі.

У справі №910/5001/17 Верховний Суд досліджував відносини, що виникли у зв`язку з укладанням договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які врегульовано спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі "Закон №1961-ІV''). Норми цього закону розповсюджуються на цивільно-правові відносини, які виникають з приводу укладання виключно договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та жодним чином не регулюють відносини щодо укладених договорів добровільного страхування.

Таким чином, до предмета спору у даній справі не підлягають застосуванню норми Закону №1961-IV та правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові по справі №910/5001/17, яка побудована на цьому законі.

Відносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, в тому числі щодо договорів добровільного страхування, врегульовано Законом України «Про страхування» №85/96-BP від 07.03.1996 року (далі «Закон №85/96-BP») та загальними нормами цивільного права.

Частиною 2 ст. 9 Закону №85/96-BP визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Частиною 16 ст. 9 Закону №85/96-BP визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Частиною 17 ст. 9 Закону №85/96-BP передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Частиною 1 ст. 25 Закону №85/96-BP встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

В пункті 3.1. договору 12/1215496/1602/17 від 13.01.2017 визначено, що предметом договору є страхування майнових інтересів, що не суперечать закону і пов`язаних з відшкодуванням Страхувальником (особою, відповідальність якої застраховано) шкоди, заподіяної третій особі, а саме: фізичній особі або юридичній особі, або її майну та (або) майну юридичної особи, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 12.3. даного договору передбачено, що страховик виплачує страхове відшкодування у розмірі прямого (реального) збитку завданого внаслідок настання страхового випадку потерпілим третім особам, але не більше страхової суми та (або) встановлених лімітів відповідальності, за винятком:

12.3.1. Суми, отриманої від інших осіб, також визнаних винними в настанні страхового випадку, якщо такі суми були отримані Страхувальником до моменту здійснення виплати страхового відшкодування;

12.3.2. Розміру збитків, відшкодованих одержувачу страхового відшкодування іншими страховиками у зв`язку з цим страховим випадком;

12.3.3. Суми зменшення розміру страхового відшкодування у передбачених цим Договором випадках, зокрема, але не обмежуючись пунктом 12.9. Договору.

В пункті 5.1. даного договору зазначено, що страхові суми встановлено окремо для відповідальності за шкоду, що може бути заподіяна третім особам внаслідок експлуатації кожного окремого забезпеченого транспортного засобу, та зазначені у додатку 1 до Договору.

В таблиці №1 Додатку 1 до договору зазначено, що страхова сума за шкоду, що може бути заподіяна третім особам внаслідок експлуатації пасажирського тролейбусу ТРОЛЗА 5265, державний номерний знак НОМЕР_2 , встановлена у розмірі 150 000,00 грн.

Пунктом 5.4.2 договору передбачено, що ліміт відповідальності страховика за завдання збитку майну третіх осіб становить 66, 7% від страхової суми, тобто складає 100 050,00 грн.

Згідно п. 1 частини 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати ії в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно з п. 3 частини 14 зазначеної постанови, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікаціі; що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Отже, відповідно до наведених приписів та умов договору (п. 12.3.) страховик (скаржник) має виплатити страхове відшкодування у розмірі прямого (реального) збитку, розмір якого визначається відповідно до виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Факт виконання відновлювальних робіт на загальну суму 18 131,90 грн. підтверджується актом виконаних робіт ТОВ «Автомобільний дім» №Ад3Н704434 від 28.09.2017 року, що міститься в справі.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд попередньої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, та встановив, що ПАТ СК Провідна, як страховик цивільно-правової відповідальності працівника відповідача ОСОБА_1 є особою, відповідальною за заподіяну шкоду у сумі 18 131,90 грн., яка була виплачена позивачем за умовами договору добровільного комплексного страхування на транспорті.

За таких обставин господарський суд дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позову ПАТ СК УНІКА до ПАТ СК Провідна, як до страховика цивільно-правової відповідальності працівника відповідача ОСОБА_1 , та відмовив у задоволенні позову до Комунального підприємства Одесміськелектротранс.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Апеляційний господарський суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі апеляційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги доводи учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 3153 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 17 вересня 2020 року у справі № 916/1052/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна - без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Мишкіна М.А.

Філінюк І.Г.