УХВАЛА

11 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/1060/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України")

на рішення господарського суду Київської області від 10.07.2020 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020

за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України"

до комунально-побутового підприємства "Теплоенергопостач" Ірпінської міської ради (далі - Підприємство)

про стягнення 1 449 136,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: рішення господарського суду Київської області від 10.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі №911/1060/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 781 560,56 грн. скасувати; ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо стягнення з Підприємства пені у розмірі 781 560,56 грн., у стягненні яких було відмовлено, - задовольнити в повному обсязі. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та матеріали справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Позов у цій справі було подано про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням умов договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1084/16-ТЕ-17 у сумі 1 449 136,67 грн., з яких: 868 400,62 грн. пені, 460 150,30 грн. "інфляційних втрат" та 120 585,75 грн 3 % річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.07.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020: позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Підприємства на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 86 840,06 грн. пені, 460 150,30 грн. "інфляційних втрат", 120 585,75 грн. - 3 % річних та 21 737,05 грн. судового збору за подання позову; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими. Водночас, враховуючи клопотання Підприємства про зменшення розміру пені, суди на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини першої статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зменшили розмір пені на 90%, зазначивши при цьому, що таке зменшення є справедливими та законними.

Звертаючись з касаційною скаргою, АТ "НАК "Нафтогаз України" посилається на порушення судами попередніх інстанцій статей 224, 226, 233 ГК України, статті 551 ЦК України та просить зазначені рішення та постанову скасувати.

АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що питання зменшення пені, порядок та підстави такого зменшення має виняткове значення для скаржника, а також фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансове становище підприємств учасників даного ринку. При цьому скаржник посилається на те, що оскаржувані судові рішення суперечать висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, зокрема, щодо надання переваги правам відповідача перед правами позивача.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що даний випадок можна визнати винятковим, а також, беручи до уваги: що основний борг Підприємством погашений задовго до подачі позову до суду; періоди прострочення зобов`язання з оплати не були значними; заявлена до стягнення сума пені є надмірною для Підприємства, стан якого підтверджується наявними в матеріалах справи фінансовими звітами; стягнення 3 % річних та "інфляційних втрат" є способом захисту майнового права та інтересу позивача, що фактично відшкодовує його матеріальні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Судом апеляційної інстанції також враховані висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі №7-рп/2013, згідно з якими "наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором".

З огляду на наведене висновок суду апеляційної інстанції щодо застосування до спірних правовідносин статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, викладений в оскаржуваній постанові, відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19 щодо передбаченого статтею 233 ГК України, статтею 551 ЦК України права суду на зменшення пені, яке може бути реалізоване судом у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Київської області від 10.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі №910/1060/20, оскільки Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

З огляду на відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Київської області від 10.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі № 910/1060/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов