ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1553/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (смт. Чабани, Києво- Святошинський район, Київська область) до товариства з обмеженою відповідальністю плодово-ягідна компанія "Квітучий сад" (смт. Верхнячка, Христинівський район, Черкаська область) про стягнення 347 969,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 347 969,66 грн. з яких: 110 953,41 грн. основний борг, 127 396,94 грн. як 48 % річних, 73 644,23 грн. пені, 22 190,68 грн. штрафу та 13 784,40 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки № КС51/18 від 07.05.2018, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Представники сторін в судове засідання повторно не з`явились, явка обов`язковою не визнавалась. Докази врегулювання спору відсутні.

Відповідача крім повідомлення поштовим зв`язком повідомлено про розгляд справи в т.ч. і шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України (а.с. 65), що у відповідності до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України є належним повідомленням.

Відзив на позов у справу не подано. За загальним правилом, у відповідності до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У відповідності до ст. 13,74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

07.05.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю " Агрозахист Донбас" ( далі - Постачальник, позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю плодово-ягідна компанія "Квітучий сад" (далі - Покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки №КС51/189 (а.с. 13-16), у відповідності до якого в терміни визначені договором, Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі -Товар), а Покупець зобов`язався прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну) визначену договором ( п. 1.1. договору).

Укладений сторонами договір відповідає положенням чинного законодавства, зокрема ст. 712 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір набирає чинності з дня його підписання представниками сторін і діє до повних розрахунків ( п. 11.2 договору).

Доказів припинення дії договору Сторонами не надано.

За даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються додатками та/або накладними , що є невід`ємною частиною цього договору ( п. 2.1. договору).

Ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається в залежності від виду товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Міндобрива та Мікродобрива). Для товару (ЗЗР, Насіння, Міндобрива та Мікродобрива) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро ( п. 2.2. договору).

Загальна сума договору визначається сукупністю Додатків та/або накладних, що зазначені в п. 2.1. та які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку Покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей )товару) ( п. 2.3. договору).

З доводів позивача вбачається, що на виконання умов договору відповідачу було відпущено товар за наступними документами:

- додаток № 1 від 07.05.2018 до договору поставки № КС 51/18 від 07.05.2018 на суму 36 036,47 грн. ( а.с. 17) за видатковою накладною № 4058 від 07.05.2018 на суму 36 036,47 грн. ( а.с. 21) , за довіреністю № 2 (а.с. 30). За умовами п. 3 даного додатку , Покупець зобов`язався здійснити оплату Постачальнику 100 % вартості товару до 07.05.2018;

- додаток № 2 від 10.05.2018 до договору поставки № КС 51/18 від 07.05.2018 на суму 180 690,56 грн. (а.с. 18) за видатковою накладною № 5229 від 29.05.2018 на суму 51 836,40 грн. ( а.с. 22) , за довіреністю № 11 (а.с. 29), видатковою накладною №4267 від 10.05.2018 на суму 66 752,08 грн. (а.с. 23), за довіреністю № 3 (а.с.29), за видатковою накладною № 4700 від 17.05.2018 на суму 62 102,11 грн. (а.с. 24), за довіреністю № 5 (а.с. 28). За умовами п. 3 даного додатку , Покупець зобов`язався здійснити оплату Постачальнику 100 % вартості товару до 30.06.2018;

- додаток № 3 від 14.05.2018 до договору поставки № КС 51/18 від 07.05.2018 на суму 31 650,12 грн. ( а.с. 19) за видатковою накладною № 5215 від 29.05.2018 на суму 31 650,12 грн. ( а.с. 25) , за довіреністю № 11 (а.с. 29). За умовами п. 3 даного додатку , Покупець зобов`язався здійснити оплату Постачальнику 100 % вартості товару до 30.06.2018;

- додаток № 4 від 14.05.2018 до договору поставки № КС 51/18 від 07.05.2018 на суму 8 612,70 грн. ( а.с. 20) за видатковою накладною № 4525 від 15.05.2018 на суму 8 612,70 грн. (а.с. 27), за довіреністю № 4 (а.с. 28). За умовами п. 3 даного додатку, Покупець зобов`язався здійснити оплату Постачальнику 100 % вартості товару до 30.06.2018.

Загальна сума товару за всіма додатками становить 256 989,88 грн.

За переліченими видатковими накладними товару позивачем відповідачу поставлено на загальну суму 256 989,85 грн. ( 36 036,47+ 180 690,56+31 650,12+ 8 612,70).

У всіх видаткових накладних міститься посилання на укладений між сторонами договір поставки № КС51/18 від 07 травня 2018.

Заперечень проти неотримання товару чи доказів існування між сторонами спору з приводу його якості у справі немає.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було частково сплачено кошти за поставлений товар в розмірі 86 086,47 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку (а.с. 31-52).

Також відповідачем повернуто товар на загальну суму 60 000,00 грн., про що позивачем вказано в акті звірки розрахунків (а.с. 52).

Цих обставин відповідач не заперечив.

За умовами всіх додатків до договору відповідач повинен провести повну оплату товару по договору до 07.05.2018 та до 30.06.2018.

В справу не подано доказів, що відповідач узгоджував із позивачем інший порядок сплати коштів в оплату боргу.

Таким чином залишок заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлений і прийнятий товар становить 110 953,41 грн. (256 989,85- 86036,47- 60 000,00).

Відповідач не подав суду доказів сплати боргу у більшій сумі, ніж обліковує позивач, не подав заперечень проти неотримання товару, про існування спору між сторонами з приводу його якості, кількості чи існування інших підстав для несплати боргу за накладними, з яких виник спір. Розрахунок залишку боргу не спростовано доказами проведення повного розрахунку за товар.

Зобов`язання у відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Строк виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару для відповідача вже є таким, що настав за всіма накладними, доказів повної сплати основного боргу в справу не подано, а тому до примусового стягнення з відповідача належить 110 953,41 грн. залишку основного боргу за товар.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 73 644.23 грн. та 22 190,65 грн. штрафу.

В розділі 7 Договору передбачено, що за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного договору.

Крім відповідальності, встановленої п. 7.1. даного договору, Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення ( п. 7.1.1. договору)

Також в п. 7.8. договору сторони погодили, що в разі прострочення Покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, Покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20 % від суми несвоєчасно сплаченого товару.

Відповідно до п. 7.9. договору сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст. 230 ГК України). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у процентах, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір процентів не передбачено законом або договором (ч. 6. ст. 231 ГК України).

Цивільним законодавством визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України). Неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України).

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі №20/246-08, які є обов`язковими для суду при прийнятті рішення, відповідно до п.п. 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Розрахунок пені та штрафу (а.с. 8-9, 11) позивачем зроблено вірно та у відповідності до умов договору і обставин справи. За належним розрахунком розмір пені мав би складати 73650,95 грн., однак своїх вимог в цій частині позивач не збільшив.

Доказів сплати пені та штрафу у справі немає, строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 73 644,23 грн. пені та 22 190,65 грн. штрафу.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 13 784,40 грн. інфляційних втрат та 48 % річних в сумі 127 396,94 грн. за прострочення розрахунків по договору між сторонами.

Дана вимога теж підлягає до задоволення, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Відповідно до п. 7.7. Договору сторонами погоджено, в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього Договору Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 48 % річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним Додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

За розрахунками позивача, за період з 01.07.2018 по 20.11.2020 загальна сума 48% річних за Договором складає 127 396,94 грн. Розрахунок 48% річних (а.с. 10) зроблено вірно та у відповідності до умов Договору і обставин справи.

Доказів проведення розрахунку за процентами річних відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 127 396,94 грн. як 48% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Суд перевіривши в програмі "Ліга Закон" нарахування позивачем інфляційних втрат в сумі 13 784,40 грн. за період з 30.06.2018 по 20.11.2020 (а.с. 6-7) встановив, що за належним розрахунком сума інфляційних має становити 15 405,99 грн. Оскільки позивач в цій частині свої вимоги не збільшив, то суд приймає розрахунки позивача за інфляційними як вірні.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 13 784,40 грн. інфляційних втрат та 48 % річних в сумі 127 396,94 грн. Доказів розрахунку за цими платежами у справі немає.

Відповідач доказів сплати боргу за позовними вимогами суду не надав, підстав звільнення від виконання грошового зобов`язання перед позивачем не навів, Договір поставки № КС51/18 від 07.05.2018 між сторонами виконувався, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 110 953,41 грн. основного боргу, 127 396,94 грн. як 48 % річних, 73 644,23 грн. пені, 22 190,68 грн. штрафу та 13 784,40 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки № КС51/18 від 07.05.2018, укладеного між сторонами у справі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід повністю стягнути судовий збір в розмірі 5 219,54грн.

Керуючись ст. 238,240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю плодово - ягідна компанія "Квітучий сад" (ідентифікаційний код 36781820, вул. Леніна, 65, смт. Верхнячка, Христинівський район, Черкаська область, 20022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (ідентифікаційний код 30048570, вул. Машинобудівників, буд. 4-В, смт. Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область, 08162) -- 110 953,41 грн. основного боргу, 127 396,94 грн. як 48 % річних, 73 644,23 грн. пені, 22190,68 грн. штрафу, 13 784,40 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки № КС51/18 від 07.05.2018 та 5 219,54 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 18 січня 2021

Суддя Н.М. Спаських.