ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1171/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17"

на рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2020 (суддя Бездоля Д.О., м. Одеса, повний текст складено 13.10.2020)

у справі № 916/1171/19

за позовом першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17"

про стягнення 68942,23 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури (далі прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17 (далі також ТОВ СПМК-17, Товариство) про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 68942,23 грн.

Позов обґрунтовано тим, що при здійсненні Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області габаритно-вагового контролю було встановлено факт перевищення транспортними засобами, що належать відповідачу, нормативних вагових параметрів без дозволу та внесення плати на загальну суму 68942,23 грн.

Ухвалою місцевого господарського суду від 02.05.2019 позовну заяву заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури було повернуто на підставі п.1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки господарський суд дійшов висновку про недоведеність прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті у даній справі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 вищевказану ухвалу суду скасовано та матеріали позовної заяви направлено на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду першої інстанції від 17.01.2020 провадження у справі №916/1171/19 було зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18, а ухвалою від 17.09.2020 - поновлено провадження у справі №916/1171/19 з 09.10.2020.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2020 позов задоволено повністю у зв`язку з обґрунтованістю та підтвердженістю матеріалами справи позовних вимог.

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ СПМК-17 звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неповне дослідження доказів, просило вказане судове рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Так, скаржник вказав, що він, будучи власником відповідного транспорту та передавши його в оренду на законних підставах, не являється перевізником у спірних відносинах і не може відповідати за невиконання останнім покладених на нього обов`язків, проте місцевий господарський суд не прийняв до уваги наданий відповідачем важливий доказ договір оренди транспортних засобів та механізмів від 15.01.2018, укладений між Товариством та ПП «Південьдортех». При цьому ТОВ СПМК-17 зазначило, що вказаний договір станом на час виникнення спірних правовідносин був дійсним, оскільки відповідав вимогам закону, не був визнаний судом недійсним та не розривався сторонами. Також апелянт зазначив, що суд не надав належної оцінки наведеним у відзиві доводам відповідача щодо обґрунтування правильності розрахунків. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги доводів відповідача щодо відсутності належних доказів, які б вказували на те, що вимірювальне і зважувальне обладнання, яке використовувалось позивачем для здійснення габаритно-вагового контролю, перебувало у належному та робочому стані. Також скаржник зауважив, що місцевим господарським судом не було взято до уваги доводи відповідача щодо недотримання прокурором порядку, встановленого абз.3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», при зверненні до суду з даним позовом в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2020 у справі № 916/1171/19; розгляд справи ухвалено почати через 15 днів з дня відкриття апеляційного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1, 3 статті 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами ч. 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд апеляційної скарги ТОВ "СПМК-17" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2020 у справі № 916/1171/19 здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.02.2018 №94 було затверджено графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби з безпеки на транспорті у період з 05.02.2018 по 11.02.2018.

02.02.2018 Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області відповідно до вищевказаного наказу було видане направлення від №026253 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів на предмет додержання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

05.02.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено перевірки щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у ході яких виявлені певні порушення при виконанні перевезень транспортними засобами, що належать відповідачу.

Так, на а/д М14 Одеса-Мілітополь (21 км) проведено перевірку транспортного засобу марки Mersedes, номерний знак НОМЕР_1 , разом з причіпом Schmitz, номерний знак НОМЕР_2 , керування яким здійснювалось водієм ОСОБА_1 , за результатом якої було встановлено передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» порушення: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, - виданого уповноваженим органом дозволу на право руху автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, про що складено відповідний акт №009126. Також посадовою особою, що здійснює габаритно-ваговий контроль, було складено акт № 0014437 про перевищення вищевказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.02.2018, в якому зазначено маршрут руху н.п. Мигія н.п. Трояни, пройдена відстань дорогами загального користування 500 км; фактична маса 49,66 т при нормативно допустимій 40,00 т.; осьові навантаження: нормативно-допустиме 11, 16, 22 фактичне 6,50; 7,34; 7,24; 9,18; 9,84; 9,56. Крім цього, у цей же день посадовою особою, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором вагового комплексу було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням повної маси транспортного засобу та навантаження на осі, а також проставлено відмітку про тип транспортного засобу.

Відповідно до формули, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (із застосуванням параметрів, на які нараховується плата за проїзд: загальна маса 9,66, навантаження на осі (строєну) 6,58) Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі акта від 05.02.2018 №0014437 було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, розмір якої складає 800,73 євро.

Також при перевірці на а/д М14 Одеса-Мілітополь (21 км) транспортного засобу марки Mersedes, номерний знак НОМЕР_3 , разом з причіпом Schmitz, номерний знак НОМЕР_4 , керування яким здійснювалось водієм ОСОБА_2 , встановлено передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» порушення, а саме: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, - виданого уповноваженим органом дозволу на право руху автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. За результатами даної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №009127 від 05.02.2018. У цей же день посадовою особою, що здійснює габаритно-ваговий контроль, було складено акт № 0014439 про перевищення вищевказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів, згідно з яким маршрут руху н.п. Мигія н.п. Трояни, пройдена відстань дорогами загального користування 500 км; фактична маса 49,06 т при нормативно допустимій 40,00 т; осьові навантаження нормативно-допустиме 11, 16, 22 фактичне 6,78; 7,58; 7,56; 9,28; 9,16; 8,7. Крім цього, 05.02.2018 посадовою особою, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором вагового комплексу було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням повної маси транспортного засобу та навантаження на осі, а також проставлено відмітку про тип транспортного засобу.

Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі акта від 05.02.2018 №0014439 відповідно до вищезгаданої формули (із застосуванням, у тому числі параметрів, на які нараховується плата за проїзд: загальна маса 9,06, навантаження на осі (строєну) 5,14) було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, розмір якої складає 565,09 євро. Розрахунок позивачем здійснено відповідно до формули, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879,

Крім того, 06.02.2018 на а/д Київ-Одеса (450 км + 500м) названим вище управлінням проведено перевірку транспортного засобу марки Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_5 , разом з причіпом Schmitz, номерний знак НОМЕР_6 , керування яким здійснював водій ОСОБА_3 , за результатом якої встановлено передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» порушення, а саме: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, - виданого уповноваженим органом дозволу на право руху автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №009141. У цей же день посадовою особою, що здійснює габаритно-ваговий контроль, було складено акт № 0014383 про перевищення вищевказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому, зокрема, встановлено: маршрут руху н.п. Мигія с. Дачне, пройдена відстань дорогами загального користування 218 км; фактична маса 50,98 т при нормативно допустимій 40,00 т.; осьові навантаження нормативно-допустиме 11, 16, 22 фактичне 6,60; 8,80; 8,76; 7,10; 7,50; 12,22. Також посадовою особою, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором вагового комплексу було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням повної маси транспортного засобу та навантаження на осі, а також проставлено відмітку про тип транспортного засобу.

Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі акта від 06.02.2018 №0014383 було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, розмір якої складає 624,27 євро. При цьому розрахунок позивачем здійснено відповідно до вищезгаданої формули із застосуванням, зокрема, параметрів, на які нараховується плата за проїзд: загальна маса 10,98, навантаження на осі (здвоєну) 1,56; (строєну) 4,82.

Вищевказані автомобілі Mersedes-Benz (номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_5 ) та напівпричіпи Schmitz (номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_6 ) належать на праві власності ТОВ «СПМК-17», що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.73-74, т.1).

Проведення повірки ваговими засобами, якими здійснювалось зважування вищевказаних транспортних засобів при проведенні габаритно-вагового контролю, підтверджується свідоцтвом від 16.06.2017 №2559-МХ про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинним до 16.06.2018 та виданим Державним підприємством «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації», а також свідоцтвом від 11.08.2017 №34-00/3988 про повірку засобу вимірювальної техніки, чинним до 11.08.2018 та виданим Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів».

Відповідно до наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних від 05.02.2020 перевезення вантажів, щодо яких були виявлені вищевказані порушення, здійснювались автомобільним перевізником ТОВ «СПМК-17» (а.с.75-77, т.1).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до п.п. 1, 15, 27 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Як встановлено частиною 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно зі статтею 48 Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За приписами до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок), відповідно до п.п. 3 п. 2 якого великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі Правила). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

За положеннями абз. 1 п.п 22.5. Правил (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п. 21 Порядку).

У силу п. 28 цього Порядку плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно з п. 26 Порядку кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Порядку плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення, км. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

У силу п.п. 31, 31-1 Порядку при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази. Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст. 216 ГК України).

Пунктом п. 37 Порядку передбачено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як свідчать матеріали справи, зазначені вище перевезення здійснювались транспортними засобами, які належать на праві власності ТОВ СПМК-17, з перевищенням нормативно-вагових параметрів, що підтверджується вищезгаданими актами, складеними посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, у зв`язку з чим позивачем відповідно до положень Порядку та ставок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, було здійснено розрахунки плати за проїзд. Однак, відповідач у встановлений строк ці кошти до Державного бюджету України не сплатив.

Що стосується наданих відповідачем договору оренди транспортних засобів та механізмів від 15.01.2018 (а.с.24-25, т.2), додатку №1 до вищевказаного договору, яким визначено перелік машин та механізмів, що надаються в оренду (а.с.26, т.2) та акта приймання-передачі транспортних засобів та механізмів від 15.01.2018 (а.с.27, т.2), за яким відповідач передав, а ПП «Південьдортех» прийняло в порядку та на умовах вищевказаного договору транспортні засоби, зокрема: Mersedes-Benz з номерним знаком НОМЕР_1 ; Mersedes-Benz з номерним знаком НОМЕР_7 ; Mersedes-Benz з номерним знаком НОМЕР_5 , судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Однак, Товариство вищенаведені документи не подало разом з відзивом 06.12.2019 (а.с.7-10, т.2), а подало більш ніж через місяць (13.01.2020) після подання відзиву разом з доповненням до відзиву. При цьому у самому відзиві про цей договір Товариство взагалі не згадувало, натомість зазначило, що «ТОВ СПМК-17 перевозило отсів, загальною масою 22,5 тонн», тобто у відзиві відповідач визнавав, що саме він здійснював перевезення.

Згідно з п.п. 8.2, 8.2.1 вказаного договору оренди, його було укладено на строк до 31.12.2018 з можливістю продовжити на наступний календарний рік за відсутності повідомлення однієї зі сторін про намір його розірвати за 30 днів до дати закінчення строку дії договору.

Проте матеріали справи не містять доказів стосовно дати припинення дії договору оренди та обставин повернення транспортних засобів відповідачу. Як зазначив господарський суд першої інстанції, на відповідне питання суду у судовому засіданні представником відповідача не було надано пояснень з посиланням на докази щодо обставин строку дії, припинення договору та повернення чи неповернення транспортних засобів.

Отже, матеріали справи не містять доказів щодо терміну фактичного перебування транспортних засобів у користуванні ПП «Південьдортех» та причин ненадання вказаного договору позивачу під час здійснення вищезгаданої перевірки.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Як було зазначено вище, договір автомобільного перевезення вантажів оформлюється товарно-транспортною накладною, в якій зазначені сторони договору, а саме: вантажовідправник, вантажоодержувач і перевізник. В товарно-транспортних накладних, за якими було встановлено порушення вагових параметрів, вказаний перевізник - ТОВ СПМК-17. Отже, саме відповідач повинен нести відповідальність за перевищення вагових параметрів при перевезенні.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не спростовано обставини здійснення перевезень саме ТОВ «СПМК-17», а не іншою особою, а наданий відповідачем договір оренди не є тим достовірним доказом, який підтверджував би, що станом на день проведення позивачем перевірки транспортні засоби не перебували у користуванні відповідача.

Заперечення відповідача щодо розрахунків спірних сум також не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи містять докази проведення розрахунку плати відповідно до Порядку та ставок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, зокрема розрахунки плати за проїзд (а.с.69-71, т.1), а Товариство власного розрахунку не надало.

Стосовно доводів скаржника про те, що місцевим господарським судом не було взято до уваги доводи відповідача щодо недотримання прокурором порядку, встановленого абз.3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», при зверненні до суду з даним позовом в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, колегія суддів зазначає наступне.

Як вище зазначалось, ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2019 № 916/1171/19 позовну заяву (вх. №1196/19 від 24.04.2019р.) було повернуто Першому заступнику керівника Комінтернівської місцевої прокуратури, оскільки прокурором не доведено не здійснення або здійснення неналежним чином відповідних повноважень Державною службою України з безпеки на транспорті, в інтересах якої прокурор звернувся з вказаним позовом до господарського суду.

Проте постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 апеляційну скаргу Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.05.2019 про повернення позовної заяви скасовано; позовні матеріали передано на розгляд Господарського суду Одеської області.

Отже, питання дотримання прокурором положень Закону України «Про прокуратуру», у тому числі статті 23 цього Закону, досліджувалось судом апеляційної інстанції при розгляді вказаної апеляційної скарги та було встановлено відповідність дій прокурора щодо звернення із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті вимогам названого Закону.

Щодо посилань скаржника на те, що судом першої інстанції не взято до уваги доводів відповідача про відсутність належних доказів, які б вказували на те, що вимірювальне і зважувальне обладнання, яке використовувалось позивачем для здійснення габаритно-вагового контролю, перебувало у належному та робочому стані, то, як вище згадувалось, матеріали справи містять копії чинних на той час свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки, а отже, зважування автомобілів відповідача здійснювалось на вагах, які пройшли відповідну повірку, натомість Товариство на спростування вказаної обставини не подало жодного доказу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2020 у справі № 916/1171/19 залишити без змін.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, у строк, встановлений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран