Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2021 р. Справа № 906/9/21.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Сікорської Н.А.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Вторма"

про стягнення 709296,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Вторма" про стягнення 709296,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Росток-Вторма" умов договору поставки макулатури №ДГ-80 від 01.11.2017р. та договору поставки полімерних відходів №ДГ-81 від 01.11.2017р. в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою від 13.01.2021 року суд прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі.

Разом з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" подало заяву про забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Росток-Вторма" в межах суми заявлених позовних вимог - 709296,41 грн., що знаходяться на рахунках ТОВ "Росток-Вторма" у банківських установах, а у разі їх недостатності на інше нерухоме та рухоме майно, крім предметів, що швидко псуються.

Обґрунтовуючи заяву, позивач зазначає, що ТОВ "Ашан Україна Гіпермаркет" має обґрунтований сумнів щодо фінансової спроможності ТОВ "Росток-Вторма" виконати свої зобов`язання за договорами поставки від 01.11.2017р.

Дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява не може бути задоволена з таких підстав.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до статті 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту, метою запровадження якого є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за умови існування очевидної небезпеки шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у ст. 14 ГПК України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи загальні вимоги, передбачені статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відтак, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, вищенаведене свідчить, що в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 13.01.2020р. по справі № 922/2163/17, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19.

Як вже вказувалося, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права із майновою вимогою до відповідача, а саме про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки макулатури №ДГ-80 від 01.11.2017р. та договору поставки полімерних відходів №ДГ-81 від 01.11.2017р.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач має сумнів щодо фінансової спроможності ТОВ "Росток-Вторма" виконати свої зобов`язання за договорами поставки від 01.11.2017р., а незастосування заходів забезпечення позову ускладнить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у майбутньому.

Тобто, заява ґрунтується лише на особистому припущенні заявника щодо неможливості або суттєвого ускладнення стягнення коштів за даним позовом.

При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

У той же час, накладення арешту на банківські рахунки відповідача навпаки може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони.

У разі подання позову майнового характеру заявник має доводити, що майно (грошові кошти) наявне у відповідача, може зникнути, зменшитися в кількості або може погіршитися його стан/якість на момент виконання рішення в результаті будь-яких причин. Доказами таких обставин може бути вчинення відповідачем активних дій, спрямованих на приховування або відчуження майна, перешкоджання законному стягненню, відсутність грошових коштів для виконання зобов`язання, незадовільний фінансовий стан тощо.

За викладених вище обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії провадження у справі.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу (рек., на ел. пошту ІНФОРМАЦІЯ_1)