ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" січня 2021 р. Справа № 924/1166/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В. при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Тарнаруцького Леоніда Михайловича смт. Віньківці, Хмельницької області

до Охрімовецької сільської ради с. Охрімівці, Віньковецького району, Хмельницької області

про стягнення 798335,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Суховій М.М. - адвокат згідно ордеру

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець підприємця Тарнаруцький Леонід Михайлович смт. Віньківці, Хмельницької області звернувся з позовом до суду до Охрімовецької сільської ради с. Охрімівці, Віньковецького району, Хмельницької області про стягнення 798335,00 грн., з яких 719546,00 грн. основного боргу, 51272,00 грн. пені, 14566,00 грн. 3% річних та 12951,00 грн. індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позову вказує на невиконання відповідачем умов договору про надання послуг з перевезення №1 від 19.11.2019р. щодо оплати наданих послуг. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 610, 627, 908, 909 ЦК України, ст. 307 ГК України.

Ухвалою суду від 06.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.11.2020р.

Ухвалою суду від 26.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу №924/1166/20 до судового розгляду по суті на 10.12.2020р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені.

Відповідач в судові засідання 26.11.2020р. та 10.12.2020р. не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав.

Статтею 202 ГПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Зважаючи на те, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також обмеженість строків вирішення даного спору, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне:

19.11.2019р. між фізичною особою - підприємцем Тарнаруцьким Л.М. (Перевізник - виконавець - позивач) та Охрімовецькою сільською радою (замовник - відповідач) укладено договір про надання послуг з перевезення №1.

Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах визначених цим договором, Перевізник зобов`язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому Замовником (Відправником) вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця (Призначення) і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а Замовник (Відправник) зобов`язується сплатити за перевезення вантажу плату.

Згідно п. 1.2 договору, найменування, кількість, вантажу або маса (вага), його вартість та інші умови перевезення вантажу за цим договором узгоджується сторонами в Акті здачі-приймання робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна (вартість) становить 2,50 грн. за 1 т/км перевезення вантажу.

Загальна вартість робіт за цим договором складає 800000,00 грн. (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Перевізника, протягом 10 банківських днів після надання послуг з перевезення та надання Акту приймання-здачі робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 4.2 договору, днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на розрахунковий рахунок перевізника.

Згідно п. 5.2 договору, у випадку затримки оплати, вказаних у пунктах 3.1, 4.1 даного договору, Замовник виплачує Перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки оплати.

Договір вступає в силу з моменту підписання його та скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2020 року. (п. 8.3 договору.).

Даний договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

В узгодженні сторонами строки, позивач забезпечив прибуття під завантаження транспортних засобів та здійснив перевезення вантажу на суму 719546,30 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 04.02.2020р.

Станом на 25.09.2020р. між сторонами складено акт звірки розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 719546,30 грн.

Даний акт звірки розрахунків підписаний сторонами та скріплений печатками.

Позивачем умови договору виконані належним чином, факт надання послуг по перевезенню позивачем вантажу, підтверджується договором, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 04.02.2020р. та акт звірки розрахунків станом на 25.09.2020р.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані перевезення в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується борг в розмірі 719546,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №1 про надання послуг по перевезенню від 19.11.2019р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього заборгованості в сумі 798335,00 грн., з яких 719546,00 грн. основного боргу, 51272,00 грн. пені, 14566,00 грн. 3% річних та 12951,00 грн. індексу інфляції.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на підставі наступного.

Відповідно до Господарського Кодексу України, на підставі господарсько-договірних відносин між сторонами виникли майнові господарсько-договірні зобов`язання.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

19.11.2019р. між фізичною особою - підприємцем Тарнаруцьким Л.М. (Перевізник - виконавець - позивач) та Охрімовецькою сільською радою (замовник - відповідач) укладено договір про надання послуг з перевезення №1.

Перевезення вантажу будь-яким видом транспорту складається з трьох елементів: навантаження, переміщення та вивантаження вантажу, основним з яких є саме перевезення вантажу, що здійснюється на підставі окремого договору, правове регулювання якого у загальній формі закріплено в главі 64 Цивільного кодексу України та главою 32 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 610, 615 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.14 та ст.629 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач зобов`язання за договором виконав належним чином, в обумовлені строки здійснив перевезення вантажу на замовлення відповідача на загальну суму 719546,00 грн.

Згідно п. 1.2 договору, найменування, кількість, вантажу або маса (вага), його вартість та інші умови перевезення вантажу за цим договором узгоджується сторонами в Акті здачі-приймання робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна (вартість) становить 2,50 грн. за 1 т/км перевезення вантажу.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Перевізника, протягом 10 банківських днів після надання послуг з перевезення та надання Акту приймання-здачі робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 4.2 договору, днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на розрахунковий рахунок перевізника.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

На спірні правовідносини сторін поширюється дія статті 530 Цивільного кодексу України де зазначено, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у 7-денний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд приходить до висновку про встановлення факту надання послуг за договором про надання послуг з перевезення №1 від 19.11.2019р. на суму 719546,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 04.02.2020р. та актом звірки розрахунків станом на 25.09.2020р.

Свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг відповідач не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 719546,00 грн.

Таким чином станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги по перевезенню вантажу становить в сумі 719546,00, що підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 51272,56 грн. пені судом враховується таке.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до пункту 5.2 договору, у випадку затримки оплати, вказаних у пунктах 3.1, 4.1 даного договору, Замовник виплачує Перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки оплати.

З урахуванням п.5.2 договору та норм чинного законодавства позивачем нараховано до стягнення з відповідача 51272,56 грн. - пені.

За таких обставин, враховуючи, що умовами договору передбачено нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, суд прийшов до висновку що позов в частині стягнення пені обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 19.02.2020р. по 19.10.2020р. в розмірі 14566,48 грн. та індексу інфляції в сумі 12951,53 грн. за період з березня 2020 року по вересень 2020р.

В свою чергу, позов в частині стягнення з відповідача 3% річних, суд вважає за необхідне задовольнити частково на суму 14331,94 грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності 3% річних. В позові, в частині стягнення з відповідача 3% річних на суму 234,54 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Крім того, позов в частині стягнення з відповідача нарахувань індексу інфляції в розмірі 12951,53 грн. підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 73 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона, згідно із статтею 74 Господарського кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, щодо стягнення з відповідача суми основного боргу, не спростовано.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця Тарнаруцького Леоніда Михайловича смт. Віньківці, Хмельницької області до Охрімовецької сільської ради с. Охрімівці, Віньковецького району, Хмельницької області про стягнення 798335,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Охрімовецької сільської ради (32523, с. Охрімівці, Віньковецького району, Хмельницької області, вул. Заславська,1, код 04403396) на користь фізичної особи - підприємця Тарнаруцького Леоніда Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - 719546,00 грн. (сімсот дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок шість гривень 00 коп.) заборгованості, 51272,00 грн. (п`ятдесят одна тисяча двісті сімдесят дві гривні 00 коп.) пені, 14331,94 грн. (чотирнадцять тисяч триста тридцять одна гривня 94 коп.) 3 % річних, 12951,00 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 00 коп.) індексу інфляції та 11971,52 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня 52 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В позові в частині стягнення 234,06 грн. 3 % річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2021р.

Суддя С. В. Гладій

Віддрук: 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (32500, Віньківці, Хмельницької області, вул. Подільська, 16)(реком. з повід.)

3 - відповідачу (32523, с. Охрімівні, Віньковецького району, Хмельницької області , вул. Заславська,1)(реком. з повід.)