РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2021Справа № 910/17071/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"», м. Київ

до Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива», м. Київ

про стягнення 17 400,01 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"» (далі - ПрАТ «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» (далі - ДП «Бест Альтернатива»/відповідач) про стягнення 17 400,01 грн заборгованості, в тому числі: 12 296,13 грн - пені, 2 510,26 грн - 3% річних та 2 593,62 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором №08/11 від 08.11.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.11.2020 позовну заяву прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.12.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ДП «Бест Альтернатива» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на ненадання позивачем обґрунтування щодо періоду нарахування пені.

15.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

17.12.2020 через відділ діловодства суду відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

23.12.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

28.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

04.01.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача від 23.12.2020 та клопотання щодо судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.11.2018 між Приватним акціонерним товариством «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» (далі - виконавець) та Дочірнім підприємством «Бест Альтернатива» (далі - замовник) укладено договір №08/11, відповідно до якого виконавець за замовленням замовника зобов`язався виготовити етикетно-пакувальну або поліграфічну продукцію, а замовник - прийняти та оплатити її.

Згідно п. 6.1. договору, замовник здійснює оплату за продукцію на підставі виставлених виконавцем рахунків-фактур, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок виконавця, у строк не пізніше 60 календарних днів з дати поставки партії продукції.

Строк оплати у специфікації № 8 від 05.11.2019 року також встановлений протягом 60 календарних днів з дня відвантаження.

Згідно п. 10.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати замовником продукції, замовник сплачує на користь виконавця штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 1% від вартості несвоєчасно оплаченої партії продукції за кожен день прострочення платежів, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в цей період. Якщо прострочення триває понад 5 діб, то замовник сплачує додатково штраф у розмірі 20 % від вартості несвоєчасно оплаченої партії продукції, а якщо прострочка триває понад 10 діб, то штраф додатково становитиме 30% від вартості несвоєчасно оплаченої партії продукції.

Відповідно до п. 10.8. договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

08.07.2020 Господарським судом міста Києва прийнято рішення у справі № 910/4575/20, яким позов Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"» задоволено частково, присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» суму основного боргу у розмірі 217 200,00,00 грн, суму пені у розмірі 9 808,52 грн., 3% річних у сумі 1 414,06 грн, штраф у розмірі 65 160,00 грн, суму витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, судовий збір в сумі 4 403,74 грн.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, Господарським судом міста Києва в рішенні від 08.07.2020 у справі №910/4575/20 встановлено, що відповідач суму основного боргу визнав, підтвердив факт здійснення поставки позивачем, однак проти штрафних санкцій заперечував з огляду на те, що на думку відповідача, розрахунок штрафних санкцій здійснено арифметично неправильно, зокрема, нараховано більшу кількість днів прострочення та в порушенні зобов`язання відсутня вина відповідача.

Разом з тим, перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов до висновку, що розрахунок обчислено арифметично вірно, зокрема, відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Умовами договору передбачено нарахування штрафних санкцій, проти суми основного боргу відповідач не заперечував, тому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу в розмірі 217 200,00 грн у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №08/11 від 08.11.2018.

Крім того, позивач наголошує на тому, що на день звернення позивача з цим позовом до суду, відповідачем не виконано рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у справі № 910/4575/20, яке набрало законної сили.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 296,13 грн, 3% річних в сумі 2 510,26 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 593,62 грн, нараховані на суму боргу в сумі 217 200,00 грн за період з 01.04.2020 по 19.08.2020.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, проте відповідач за виконані роботи в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 217 200,00 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Ураховуючи, що відповідачем на час звернення позивача до суду з цим позовом, рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у справі №910/4575/20 не виконано, зокрема, сума боргу за договором №08/11 від 08.11.2018 непогашена, позивач просить суд стягнути з ДП «Бест Альтернатива» пеню у розмірі 12 296,13 грн, 3% річних в сумі 2 510,26 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 593,62 грн.

При цьому, позивач стверджує, що нарахування стягнутих у рішенні Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у справі № 910/4575/20 пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснено з 15.01.2020 по 31.03.2020.

Відтак, позивач нараховує пеню, 3% річних та інфляційні втрати на суму боргу за період з 01.04.2020 по 19.08.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, згідно п. 10.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати замовником продукції, замовник сплачує на користь виконавця штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 1% від вартості несвоєчасно оплаченої партії продукції за кожен день прострочення платежів, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в цей період. Якщо прострочення триває понад 5 діб, то замовник сплачує додатково штраф у розмірі 20 % від вартості несвоєчасно оплаченої партії продукції, а якщо прострочка триває понад 10 діб, то штраф додатково становитиме 30% від вартості несвоєчасно оплаченої партії продукції.

При цьому, згідно п. 10.8. договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки положення договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій відповідно здійснюється у відповідності до п. 10.8. договору.

Водночас, згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що в останньому допущено арифметичну помилку.

Так, за розрахунком суду обґрунтованими сумами до стягнення є пеня у розмірі 12 296,13 грн, 3 % річних у розмірі 2 510,26 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 075,97 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"» до Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» обґрунтованими в частині стягнення пені у розмірі 12 296,13 грн, 3 % річних у розмірі 2 510,26 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 075,97 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд відзначає наступне.

Як вбачається із позовних матеріалів, ПрАТ «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"» просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 125,00 грн.

У відповідності до положень ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №01/19 від 09.01.2019, укладений між Адвокатським бюро «Саленка Володимира Юрійовича» та ПрАТ «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"», завдання-доручення №8 від 26.10.2020, акт наданих послуг №26 від 23.12.2020, платіжне доручення №2553 від 28.10.2020 на загальну суму 8 125,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за юридичні послуги зг. дог. №01/19 від 09.01.2019, доруч №8, 9».

Так, згідно п. 1. завдання-доручення № 8, бюро зобов`язалось надати ПрАТ «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"» правову допомогу, зокрема: підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за договором № 08/11 від 08.11.20218 (специфікація 8) за період з 01.04.2020 по 19.08.2020; супроводження справи про стягнення пені, інфляційних витрат та 3% річних за договором №08/11 від 08.11.20218 (специфікація 8) за період з 01.04.2020 по 19.08.2020 у суді першої інстанції.

В п. 2 завдання-доручення № 8 сторони домовились, що вартість послуг згідно з п. 1 становить 4 125,00 грн, які мають бути сплачені протягом 7 робочих днів з дати підписання цього завдання-доручення.

Відповідно до акту наданих послуг № 26 від 23.12.2020 загальна вартість наданих послуг складає 4 125,00 грн.

Отже, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи міститься підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що позивачем подано до суду належні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, тому заявлена вимога підлягає задоволенню частково пропорційно задоволеним вимогам.

Водночас, суд залишає клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу без задоволення з підстав необґрунтованості.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"» задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» (01014, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 13; ідентифікаційний код 24583590) на користь Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика "Зоря"» (04074, місто Київ, вулиця Лугова, будинок 1-А; ідентифікаційний код 02470684) 12 296 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто шість) грн 13 коп. - пені, 2 510 (дві тисячі п`ятсот десять) грн 26 коп. - 3% річних, 1 075 (одна тисяча сімдесят п`ять) грн 97 коп. - інфляційних втрат, 1 918 (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять) грн 66 коп. - судового збору та 3 765 (три тисячі сімсот шістдесят п`ять) грн 21 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук