ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.01.2021 Справа№ 914/3078/20

Господарський суд Львівської області в складі:

судді О.Д. Запотічняк

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Константинової Світлани Анатолівни Вх. №91/21 від 13.01.2021 про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №914/3078/20

за позовом: Фізичної особи-підприємця Константинової Світлани Анатолівни, с. Велика Балка, Олеська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВ ДЕРЖ БУД», м.Львів

про стягнення заборгованості 446 500,00 грн.

без участі представників сторін,

встановив:

Фізична особа-підприємець Константинова Світлана Анатолівна звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВ ДЕРЖ БУД» про стягнення заборгованості 446 500,00 грн.

Ухвалою від 11.12.2020 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив розгляд справи на 26.01.2021.

Відповідно до ч.1 ст. 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.6 ст.140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається із заяви ФОП Константинова С.А. (Вх.№ 91/21 від 13.01.2021) просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВ ДЕРЖ БУД» () у межах суми позовних вимог, а саме 446 500,00 грн, що містяться на банківських рахунках ТОВ «ЛЬВІВ ДЕРЖ БУД», в тому числі, але не виключно, на відомому Заявнику поточному рахунку IBAN НОМЕР_1 у Західному ГРУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Заява мотивована тим, що відповідач у встановлений договором строк не виконав основне зобов`язання за Договором оренди баштового крана №0608/Л-БК від 01.03.2019 року. Не оплатив оренду баштового крана Simma Potain GT 185 С 2, що надавався в строкове платне користування, в результаті чого заборгованість у ТОВ «Львів Держ Буд» перед ФОП Константинова С.А. становить 446 500,00 грн.

Позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВ ДЕРЖ БУД» у межах суми позовних вимог - 446 500,00 грн., що містяться на банківських рахунках Відповідача, істотно ускладнить виконання рішення суду, оскільки поведінка Відповідача, який ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, свідчить про те, що Відповідач може ухилятись і від інших зобов`язань, а саме від виконання рішення суду. Сума, яка пред`явлена до стягнення є значною, що об`єктивно може зумовити приховування грошових коштів, які знаходяться на рахунках Відповідача або їх нецільове витрачання з метою унеможливлення фактичного виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін, на підставі принципу диспозитивності, зобов`язав особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати власний спосіб зустрічного забезпечення. Зазначене вище положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення. Натомість позивач у поданій заяві про забезпечення позову не зазначає про зустрічне забезпечення нічого.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст.137 ГПК України, позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого господарського суду України наданих у постанові "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 №16 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд також враховує положення пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 про адекватність заходу до забезпечення позову. Згідно з цим пунктом постанови, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Суд звертає увагу на те, що згідно наведених вище положень законодавства, суд забезпечує позов, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно позовної заяви, предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 446 500,00 грн за Договором оренди баштового крана № 0608/Л-БК від 01.03.2019 року.

Позивачем не надано суду жодних доказів які б підтверджували факт проведення відповідачем будь-яких дій спрямованих на реалізацію належних йому активів (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо), з метою уникнення виконання зобов`язань перед позивачем. Сам заявник щодо сплати заборгованості Відповідачем, зазначає: «..Відповідач з метою ухилення від виконання судового рішення може вчиняти дії по приховуванню коштів..», однак це є тільки припущенням, та не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Відтак позивачем не доведено існування обставин, які б могли істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щоб забезпечити ефективний захист для поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ФОП Константинової С. А. про забезпечення позову (Вх. №91/21 від 13.01.2021) слід відмовити.

Керуючись статтями 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Константиновій Світлані Анатолівні у задоволенні заяви (Вх. №91/21 від 13.01.2021) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя О.Д. Запотічняк