СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. Справа № 922/2194/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача Осєтров В.М., за довіреністю;

від відповідача-1 Нестеренко О.О., за довіреністю;

від відповідача-2 Парахіна В.В. (адвокат), за довіреністю та свідоцтвом;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна», м. Харків вх. № 2760 Х/З на рішення господарського суду Харківської області від 08.09.2020 р. у справі № 922/2194/20 (суддя Погорелова О.В., повний текст складено та підписано 17.09.2020 р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна», м. Харків

до

1. Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут», м. Київ

2. Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», м. Харків

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

13.07.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна» (далі ТОВ «Фортуна», позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» (далі АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Енергозбут», відповідач-1) та до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (далі ПАТ «Харківенергозбут», відповідач-2) про:

- зобов`язання АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Енергозбут» визначити дані комерційного обліку щодо обсягу спожитої ТОВ "Фортуна" електричної енергії в період з 25.05.2019 по 05.06.2019 за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії розрахункового періоду, наступного після відновлення комерційного обліку періоду, або за календарний період попереднього року, який відповідає періоду порушення роботи вузла обліку;

- зобов`язати АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Енергозбут» передати ПАТ "Харківенергозбут" дані комерційного обліку щодо обсягу спожитої ТОВ "Фортуна" електричної енергії в період з 25.05.2019 по 05.06.2019 визначені за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії розрахункового періоду, наступного після відновлення комерційного обліку періоду, або за календарний період попереднього року, який відповідає періоду порушення роботи вузла обліку;

- зобов`язати ПАТ "Харківенергозбут" здійснити розрахунок вартості спожитої ТОВ "Фортуна" електроенергії в період з 25.05.2019 по 05.06.2019 на підставі даних комерційного обліку, переданих АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Енергозбут» та визначених за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії розрахункового періоду, наступного після відновлення комерційного обліку періоду, або за календарний період попереднього року, який відповідає періоду порушення роботи вузла обліку.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у зв`язку з коротким замиканням проводки та руйнуванням (розплавленням) лічильника електричної енергії представниками відповідача-1 здійснено його заміну та через 4 дні за відсутності представника споживача проведено зчитування показань лічильника, які зазначені в акті технічного огляду, та на підставі яких відповідачем-2 складено рахунок на оплату і акт приймання-передачі електричної енергії, проте такі дані не відповідають дійсності й суперечать звіту позивача про покази засобів обліку за період з 25.05.2019 р. по 05.06.2019 р., натомість відповідач-2 виставив позивачеві повідомлення від 10.06.2020 р. про припинення подачі електроенергії з 13.07.2020 р. та претензію з вимогою про сплату заборгованості за спожиту електроенергію у червні 2019 року (із зазначенням про часткову оплату), липні-серпні 2019 року, а також нарахованих 3 % річних і пені, всього на загальну суму 117 452,82 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.09.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване, зокрема, посиланням на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 р. у справі № 922/2831/19 та недотриманням позивачем процедури вирішення суперечки 2 типу, що не відповідає вимогам Кодексу комерційного обліку електричної енергії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Фортуна» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обов`язковості процедури досудового врегулювання спору в даному випадку шляхом вирішення суперечки 2 типу Регулятором.

Скаржник стверджує, що після отримання висновку експертного дослідження відповідачем-1 не прийнято будь-якого остаточного рішення стосовно розгляду звернення про вирішення суперечки 2 типу за Кодексом комерційного обліку електричної енергії, а у розумінні п. 5.1 розділу 5 глави ХІ даного Кодексу позивач позбавлений можливості звернутися до регулятора, оскільки до регулятора може бути оскаржене лише прийняте відповідачем-1 рішення, а не його бездіяльність.

За доводами апеляційної скарги, на підставі недостовірних показань лічильника та виставлення рахунку з актом приймання-передачі ТОВ «Фортуна» було позбавлено права на отримання електроенергії, проте доказів відключення та/або припинення постачання електроенергії згідно з повідомленням відповідача-2 від 10.06.2020 р. скаржником до матеріалів справи не надано.

У визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 р. строк, від відповідачів надійшли відзиви на апеляційну скаргу

27.11.2020 р. від позивача через канцелярію суду надійшли відповіді на відзиви на апеляційну скаргу.

16.12.2020 р. від відповідача-1 отримані заперечення на зазначені відповіді позивача.

06.01.2021 р. через канцелярію суду позивачем надані додаткові письмові пояснення у справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили за доводами, викладеними у зазначених відзивах на апеляційну скаргу.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, та встановлено в межах справи № 922/2831/19, 01.01.2019 між ПАТ Харківенергозбут, як постачальником, та ТОВ Фортуна, як споживачем, укладено договір №101УЗ про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі договір про постачання).

Відповідно до пункту 2.1. договору про постачання, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 2.2. договору про постачання, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 2 додатку №3 до договору про постачання, постачання електричної енергії здійснюється виключно через електричні мережі АТ Харківобленерго, АТ Укрзалізниця та НЕК Укренерго.

При цьому, 29.09.2017 між ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії Енергозбут, як постачальником, та ТОВ Фортуна, як споживачем, укладено договір №УЗ/ЕЕЦ/Х-17-01/20216/4684 про постачання електричної енергії (особовий рахунок №2328).

За поясненнями позивача, договір №УЗ/ЕЕЦ/Х-17-01/20216/4684 від 29.09.2017 (особовий рахунок №2328) діє в частині, що не охоплена договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №101УЗ від 01.01.2019 з ПАТ Харківенергозбут, а АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Енергозбут» надаються послуги з розподілу електричної енергії та комерційного обліку електричної енергії.

Відповідно до розділу 1 договору №УЗ/ЕЕЦ/Х-17-01/20216/4684 від 29.09.2017, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 92,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору, під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 7.5. договору №УЗ/ЕЕЦ/Х-17-01/20216/4684 від 29.09.2017 передбачено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії оформлюється акт про використану електричну енергію.

Згідно з пунктом 5 додатку 2А до договору Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильників споживача, споживач самостійно знімає показники розрахункових лічильників о 8 год. 00 хв. 25 числа. Споживач зобов`язується направляти свого представника до постачальника електричної енергії за адресою: м. Харків, вул. Конарєва, 7 для надання акту про використану електричну енергію.

Відповідно до абз. 4 п. 6 додатку 2А до договору, постачальник електричної енергії може самостійно знімати показання електролічильників як візуально, так і за допомогою комп`ютерної техніки та видавати споживачу платіжні документи для сплати електроенергії.

Згідно з п. 10 додатку 2А до договору, підтвердження фактичного обсягу спожитої споживачем електричної енергії за звітній місяць здійснюється сторонами за формою додатку №3 Акт про використану електричну енергію протягом одної доби після завершення розрахункового періоду.

05 червня 2019 року ТОВ Фортуна звернулося до Виробничого структурного підрозділу Харківське регіональне відділення філії Енергозбут АТ Укрзалізниця із заявою про проведення перевірки засобів обліку ТОВ Фортуна, що розташовані за адресою м. Харків, вул. Бориса Шрамка (Дацька), 5, лічильник №19304502, у зв`язку з коротким замиканням та руйнуванням лічильника електричної енергії (його розплавлення).

06 червня 2019 року представники відповідача-1 здійснили розпломбування шафи обліку та демонтували лічильник, який вийшов з ладу в результаті короткого замикання.

За твердженням позивача, демонтований лічильник було транспортовано до Виробничого структурного підрозділу Харківське регіональне відділення філії Енергозбут АТ Укрзалізниця. Під час демонтажу лічильника акт розпломбування не складався та лічильник не було поміщено до спеціального сейф-пакету з проставленням пломб на ньому.

Як свідчать матеріали справи, представниками відповідача-1 складено акт технічного огляду б/н, б/д, яким засвідчено, що вузол обліку (електричний лічильник, рубильник вводу, трансформатор току) вигорів (оплавився).

В цьому акті технічного огляду в пункті 3 зазначено, що вузол обліку розпломбовано, про що складено акт розпломбування №4-2-00818/0062 від 06.06.2019 та акт технічної перевірки №4-2-00504/0115 від 06.06.2019. Крім того, за даними акту при підключенні електролічильника на стенд тип У11-34М зняті показання: Актив 5081,70; реактив 1291,31.

Згідно з поясненнями ст.ел.механіка РРД Лут О.В., підпис якого міститься в спірному акті технічного огляду, представник споживача відмовився підписувати акт технічної перевірки та акт розпломбування, проте ці акти в матеріалах справи відсутні.

В подальшому відповідачем-2 на підставі отриманих від відповідача-1 даних, в т.ч. показань пошкодженого лічильника, виставлено рахунок за електричну енергію, нараховану в червні 2019 року по споживачу ТОВ Фортуна за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №101УЗ (о/р101) на суму 95 351,15 грн. та акт приймання передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №101УЗ за червень 2019 року.

Неналежне фіксування процесу зняття лічильника, неналежне зчитування та фіксування показань засобів обліку електричної енергії, а також формування на підставі таких показань рахунку на оплату електричної енергії обумовило звернення позивача із позовом до суду в межах справи № 922/2831/19.

Під час розгляду справи № 922/2831/19 судом першої інстанції позивач звернувся до АТ «Укрзалізниця» та її структурних підрозділів з пропозицією № 66 від 04.10.2019 щодо вирішення суперечки 2 типу за Кодексом комерційного обліку.

У відповідь департамент електрифікації та електропостачання АТ «Укрзалізниця» листом № 7/2522 від 22.10.2019 повідомив позивача про те, що виникнення спірної ситуації стало можливим через некваліфіковані дії працівників, у зв`язку з чим залізницею запропоновано направити прилад обліку ТОВ «Фортуна», що був демонтований у ході перевірки 06.06.2019 р. за попереднім зверненням споживача від 05.06.2019 р., до будь-якої ліцензованої експертної установи.

Судовими експертами ХНДІ судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса 30.01.2020 р. складено висновок комплексного комісійного експертного електротехнічного та трасологічного дослідження № 23528/23529/24055 (за листом АТ «Укрзалізниця», складений для надання до господарського суду Харківської області у справі № 922/2831/19).

На вирішення експертного дослідження були поставлені наступні питання:

1. стороннє втручання в роботу лічильника електричної енергії;

2. стороннє втручання в програмне забезпечення, програмне налаштування та зміна показань лічильника;

3. зняття останніх показань;

4. зняття показань на 01.12.2018, 01.01.2019, 01.02.2019, 01.03.2019, 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019.

В ході експертного дослідження експертами частково були об`єднані питання та вирішувалися в наступній послідовності:

1. Чи є ознаки стороннього втручання в конструкцію лічильника електричної енергії Меркурій 230 RT-01 PQRSIN №195045502?

2,3,4. Чи є ознаки стороннього втручання в програмне забезпечення, програмне налаштування та зміни показань лічильника Меркурій 230 RT-01 PQRSIN №195045502?

Які останні (поточні) покази лічильника Меркурій 230 RT-01 PQRSIN №195045502?

Які покази лічильника зафіксовані станом на 01.12.2018, 01.01.2019, 01.02.2019, 01.03.2019, 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019?

З першого питання висновок експертного дослідження містить таку відповідь: ознаки стороннього втручання в конструкцію лічильника електричної енергії Меркурій 230 RT-01 PQRSIN №195045502 не виявлені.

З другого, третього та четверного питання у висновку експертного дослідження наведена наступна інформація:

Питання щодо встановлення ознак стороннього втручання в програмне забезпечення, програмне налаштування та зміну показань лічильника Меркурій 230 RT-01 PQRSIN №195045502 експертами не вирішувались оскільки термічний вплив, який зазнали компоненти (в тому числі мікропроцесор) та наявний технічний стан досліджуваного приладу обліку електричної енергії виключає можливість перевірки функціоналу програмного забезпечення на його відповідність встановленого заводом-виробником.

Останні покази лічильника Меркурій 230 RT-01 PQRSIN №195045502 становлять: А = 5081,704 кВт*год, R = 1291,313 кВар*год.

Встановити покази досліджуваного лічильника станом на 01.12.2018 не представляється можливим, оскільки відповідно до Керівництва з експлуатації даний період виходить за межі помісячного зберження показань станом на 23.01.2020.

Покази лічильника станом на перші числа місяців за період січень-червень 2019 року наступні:

січень 2019 року: А, кВт*год = 4963,424; R, кВар*год = 1250,119;

лютий 2019 року: А, кВт*год = 5080,448; R, кВар*год = 1284,939;

березень 2019 року: А, кВт*год = 5080,448; R, кВар*год = 1284,939;

квітень 2019 року: А, кВт*год = 5080,451; R, кВар*год = 1284,951;

травень 2019 року: А, кВт*год = 5080,886; R, кВар*год = 1286,523;

червень 2019 року: А, кВт*год = 5081,490; R, кВар*год = 1290,384.

У висновку експертного дослідження окремо зазначено, що у зв`язку із значним термічним впливом, якому піддався наданий на дослідження прилад обліку електричної енергії Меркурій 230 RT-01 PQRSIN №195045502, експерти не можуть підтвердити достовірність інформації, яка була зчитана з його пам`яті.

У справі № 922/2194/20 позивач посилається на ті ж самі обставини та висловлює аналогічні заперечення, що досліджувалися господарськими судами у справі № 922/2831/19, додатково посилаючись на претензію відповідача-2 та повідомлення відповідача-2 від 10.06.2020 р. про припинення подачі електроенергії.

Згідно з претензією відповідача-2, станом на 17.09.2019 р. позивач мав оплатити рахунки:

- за червень у розмірі 108 631,27 грн. в строк до 24.07.2019 р., проте оплата проведена ним частково за платіжними дорученнями № 1514 від 14.06.2019 р. на суму 13 036,29 грн. та №1519 від 18.06.2019 р. на суму 203,83 грн.;

- за липень у розмірі 11 081,06 грн. в строк до 23.08.2019 р.;

- за серпень у розмірі 7 086,47 грн. в строк до 20.09.2019 р. Загальна сума боргу за електроенергію за період з 06.01.2019 р. по 30.04.2019 р. станом на 01.09.2019 р. складає 113 558,68 грн.

Із розрахунку суми претензії вбачається, що відповідач-2 додатково розрахував 3 % річних в сумі 315,40 грн. та пеню в сумі 3 578,74 грн.

Відповідно до повідомлення відповідача-2 від 10.06.2020 р., станом на 10.06.2020 р. заборгованість ТОВ «Фортуна» перед ПАТ «Харківенергозбут» відповідно до умов договору № 101УЗ від 01.01.2019 р. про постачання електричної енергії споживачу складає 214 793,08 грн.: «за червень травень 2020 + поточне споживання за червень 2020р.». Позивача також було повідомлено, що за заборгованість енергопостачання підприємства буде припинено з 08:00 13 липня 2020 р.; відновлення електропостачання можливе після погашення всієї суми заборгованості та відшкодування витрат на заходи припинення та відновлення постачання електричної енергії; по факту проведення оплати необхідно завчасно (до дня відключення) повідомити постачальника про оплату для запобігання відключення.

Беручи до уваги висновки суду апеляційної інстанції, викладені у постанові від 15.06.2020 р. у справі № 922/2831/19, про недотримання позивачем процедури оскарження акту технічного огляду, встановленої Кодексом комерційного обліку електричної енергії та ПРРЕЕ процедури оскарження такого документу до спеціальних суб`єктів ринку електроенергії, чим обумовлена відмова у задоволенні позовної вимоги у справі № 922/2831/19 про визнання цього акту таким, що не відповідає вимогам Кодексу, судом першої інстанції не було звернуто увагу на належність обраних позивачем способів захисту порушеного права безпосередньо у справі № 922/2194/20.

Згідно зі статтею 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з пунктами 4-5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: …зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Системний аналіз статей 5, 14, 162 (частина 3 пункти 4-5) Господарського процесуального кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що законодавець надав виключно особі право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів та обмежив суд у повноваженнях щодо розгляду справи в межах визначеного особою предмету спору та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом відповідно до існуючих процесуальних норм. Надання суду права на ефективний судовий захист прав та інтересів особи згідно зі статтею 5 ГПК України обмежено тими способами захисту, які визначені законом або договором і відійти від цього суд може тільки з врахуванням заявленої позовної вимоги, якщо законом або договором не визначено способів захисту цивільних прав та інтересів, які були б ефективними.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільного права, перелік яких не є вичерпним, а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За приписами ч. 2 ст. 20 ГК України, права та законні інтереси суб`єктів господарювання та споживачів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов`язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частини 1 статті 6 («Право на справедливий суд») Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з постановою Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі № 922/2831/19, як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Приймаючи зазначену постанову від 16.12.2020 р., Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що заявлені вимоги у справі № 922/2831/19 є неналежним способом захисту порушеного права, а підставою для скасування постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 р. у цій справі стало непогодження суду касаційної інстанції з можливістю розгляду таких вимог у господарському суді, що мало наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Верховним Судом у п. 25 постанови від 16.12.2020 р. наголошено, що саме закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

В межах справи № 922/2194/20 позивач фактично просить надати повторну оцінку тим самим доказам, які були надані ним у справі № 922/2831/19, на підтвердження недостовірності показань пошкодженого внаслідок короткого замикання (розплавлення) лічильника, не погоджуючись з виставленим відповідачем-2 рахунком на оплату на суму 95 391,15 грн. та актом приймання передачі електричної енергії за червень 2019 року на суму 108 631,27 грн.

Додатково позивач посилається на претензію на суму 117 452,82 грн., яка надіслана відповідачем-2 на адресу ТОВ «Фортуна» 19.09.2020 р. та на повідомлення відповідача-2 від 10.06.2020 р. про припинення подачі електроенергії як на докази, що доводять порушення його прав у справі № 922/2194/20, з чим судова колегія не погоджується.

В розумінні як чинного процесуального законодавства, так і Кодексу комерційного обліку електричної енергії та ПРРЕЕ претензія не є тим документом, який підлягає безумовній оплаті споживачем. Крім того, підставою виставлення цієї претензії була не тільки спірна заборгованість за червень 2019 року, а й заборгованість за спожиту ТОВ «Фортуна» електроенергію у липні та серпні 2019 року, що свідчить про неналежне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за вищенаведеними договорами.

Натомість підставою попередження позивача про відключення енергопостачання шляхом надсилання йому повідомлення ПАТ «Харківенергозбут» від 10.06.2020 р. стала заборгованість в сумі 214 793,08 грн., яка виникла: «за червень травень 2020 + поточне споживання за червень 2020 р.», тобто дане повідомлення жодним чином не пов`язано із оспорюваним рахунком та актом приймання-передачі електричної енергії за червень 2019 року, відповідно, не підтверджує наявності порушеного права позивача.

До того ж, позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів припинення енергопостачання відповідачем-2 з 08:00 13.07.2020 р., як зазначено у повідомленні.

Підсумовуючи викладене, судова колегія вважає, що позивач (споживач електроенергії) фактично просить суд установити та надати правову оцінку певним фактичним обставинам, які натомість можуть бути установлені та оцінені судами у межах розгляду спору, зокрема, щодо оплати поставленої електричної енергії. Іншими словами заявлені у цій справі позовні вимоги за своєю природою є вимогами про встановлення юридичних фактів щодо дійсних і правильних показань пошкодженого лічильника, що має наслідком здійснення відповідачами відповідного перерахунку, які у свою чергу можуть бути підставами для заперечення обставин щодо обсягів поставленої електричної енергії, проте ці вимоги не підлягають окремому розгляду в судах.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматися від їх вчинення, тоді як заявлені позивачем у цій справі вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

У постанові Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 р. у справі № 922/2831/19 вже було наголошено, що визначення правильних й достовірних показань входить до предмету доказування за наявності спору між сторонами зобов`язання та підтверджує наявність чи відсутність юридичних фактів, проте не може бути самостійною і належною позовною вимогою внаслідок того, що ніяк не призводить до відновлення прав позивача, чого скаржником при зверненні з апеляційною скаргою у справі № 922/2194/20 не враховано.

Посилаючись в апеляційній скарзі на бездіяльність відповідача-1, оскільки після отримання висновку експертного дослідження ним не прийнято будь-якого остаточного рішення стосовно розгляду звернення про вирішення суперечки 2 типу, та на неможливість оскарження до Регулятора саме бездіяльності, а не остаточного рішення відповідача-1, позивач не надав до матеріалів справи доказів вжиття певних заходів щодо вирішення цього питання, зокрема, повторного звернення до відповідача-1 після отримання експертного висновку.

Так само не приймаються до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на п. 5.1 розділу 5 глави ХІ Кодексу (в редакції від 14.03.2018 р.), відповідно до якого якщо сторону суперечки не влаштовує прийняте АКО рішення, вона має право звернутися з цього питання до Регулятора, у зв`язку з тим, що скаржником не доведено належними доказами неможливості оскарження листа департаменту електрифікації та електропостачання АТ «Укрзалізниця» № 7/2522 від 22.10.2019, в якому йдеться про некваліфіковані дії працівників.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про можливість розгляду позовних вимог у справі № 922/2194/20 у господарському суді, внаслідок чого оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню через необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, відповідно, апеляційна скарга позивача задовольняється частково.

У п. 26 постанови Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі № 922/2831/19 роз`яснено, що поняття "спір, який не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 у справі № 9901/152/18, від 30.05.2018 у справі № 9901/497/18, від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц та від 20.11.2019 № 591/5619/17.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, статтями 269, 270, 275, 278, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» на рішення господарського суду Харківської області від 08.09.2020 р. у справі № 922/2194/20 задовольнити частково.

Скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.09.2020 р. у справі № 922/2194/20.

Закрити провадження у справі № 922/2194/20.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 12.01.2021 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Д.О. Попков

Суддя Н.М. Пелипенко