РІШЕННЯ

13 січня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/612/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Фермерського господарства "Масарівські Липки", вул. І. Богуна, 45, м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48260

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграль Інвест", вул. Тараса Шевченка, 54, м. Чортків, Тернопільська область, 48500

про стягнення 2 631 542,61 грн

За участі представників:

позивача: Кушнірчука В.М. - адвоката

відповідача: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

11.09.2020 (згідно з відтиском штемпеля поштового відділення) Фермерське господарство "Масарівські Липки", надалі - позивач, звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграль Інвест", надалі відповідач, про стягнення 2 512 952,48 грн, з яких: 1 700 000 грн основний борг, 283 364,38 грн пеня, 224 570 грн інфляційні нарахування, 135 018,10 грн 3% річних, 170 000 грн штраф.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №08 від 16.09.2017 в частині своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару.

В підтвердження позовних вимог до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору поставки №08 від 16.09.2017; видаткових накладних №821 від 16.09.2017 на суму 675 000 грн, №883 від 18.09.2017 на суму 405 315 грн, №884 від 19.09.2017 на суму 540 945 грн та №885 від 20.09.2017 на суму 628 740 грн; довіреності №59 від 16.09.2017, виданої ТОВ "Аграль Інвест" ОСОБА_1 на отримання від ФГ "Масарівські Липки" пшениці 3-го класу за Договором №08 від 16.09.2017; платіжних доручень №268 від 14.11.2017 на суму 100 000 грн, №280 від 23.11.2017 на суму 100 000 грн, №3 від 01.12.2017 на суму 150 000 грн, №288 від 05.12.2017 на суму 50 000 грн, №298 від 14.12.2017 на суму 50 000 грн. №7 від 15.12.2017 на суму 50 000 грн та №330 від 18.01.2018 на суму 50 000 грн; розрахунок заборгованості, а також інші документи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 17.09.2020, головуючим суддею для розгляду справи №921/612/20 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.09.2020 позовну заяву Фермерського господарства "Масарівські Липки" за №154 від 11.09.2020 (вх. № 712 від 17.09.2020) залишено без руху та встановлено останньому строк для усунення визначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

07.10.2020 (згідно з відтиском штемпеля поштового відділення), згідно з заявою за № 192 від 07.10.2020 (вх. №7163 від 12.10.2020) ФГ "Масарівські Липки" усунуто визначені в ухвалі від 21.09.2020 недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 921/612/20; постановлено здійснювати розгляд справи 921/612/20 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі № 921/612/20 призначено на 09:30 год. 11.11.2020; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2020 відкладено підготовче засідання на 14:30 год. 30.11.2020; повторно запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

В підготовчому засіданні 30.11.2020, яке відбулось за участі повноважного представника позивача, суд оголосив перерву до 11:30 год. 09.12.2020, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Присутнього в судовому засіданні 30.11.2020 учасника справи про підготовче засідання 09.12.2020 повідомлено під розписку (в матеріалах справи), відповідача відповідною ухвалою.

03.12.2020 на адресу суду від Фермерського господарства "Масарівські Липки" надійшла заява про збільшення позовних вимог б/н від 03.12.2020 (вх. № 8901), згідно з якою позивач, окрім заявлених раніше позовних вимог (стягнення 2 512 952,48 грн, з яких: 1 700 000 грн основний борг, 283 364,38 грн пеня, 224 570 грн інфляційні нарахування, 135 018,10 грн 3% річних, 170 000 грн штраф), додатково просив стягнути з відповідача 103 530,01 грн інфляційних витрат та 15 060,12 грн 3% річних.

Також, 03.12.2020 на адресу суду від Фермерського господарства "Масарівські Липки" надійшло клопотання б/н від 03.12.2020 (вх. № 8902) про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2020 заяву Фермерського господарства "Масарівські Липки" б/н від 03.12.2020 про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання у справі № 921/612/20 на 10:00 год. 23.12.2020; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: заяви по суті справи (з врахуванням заяви Фермерського господарства "Масарівські Липки" б/н від 03.12.2020 про збільшення позовних вимог) та з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою суду від 23.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/612/20 до судового розгляду по суті на 09:30 год. 13.01.2021.

В судовому засіданні 13.01.2021, яке відбулось за участі повноважного представника позивача, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово представника позивача, з`ясував обставин справи, дослідив надані позивачем докази та, відповідно, оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові докази.

Відповідач явки свого уповноваженого представника в судове засідання 13.01.2021 не забезпечив, причин неявки не повідомив, запропонованих судом в ухвалах від 15.10.2020 від 11.11.2020 та від 09.12.2020 заяв по суті справи не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Слід зазначити, що усі процесуальні документи у даній справі були надіслані судом 15.10.2020, 12.11.2020, 02.12.2020, 11.12.2020 та, відповідно, 24.12.2020 на юридичну адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграль Інвест" (сформований судом витяг - в матеріалах справи), яка вказана і позивачем у позовній заяві, а саме: вул. Тараса Шевченка, 54, м. Чортків, Тернопільська область, 48500, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Поряд із цим ухвала суду від 15.10.2020, як і ухвали від 11.11.2020, від 30.11.2020 та від 09.12.2020 були повернуті підприємством зв`язку на адресу господарського суду із відмітками пошти: "за закінченням терміну зберігання". Станом на день проведення даного судового засідання відомості про отримання відповідачем ухвали суду від 23.12.2020 відсутні.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" за № 755-IV від 15.05.2003, з наступними змінами, (надалі Закон № 755-IV), єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ч. 1 ст. 7 Закону № 755-IV).

П. 10 ч. 1 ст. 9 Закону № 755-IV визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Ч. 11 ст. 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

П. 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

За даних обставин, зважаючи на те, що усі процесуальні документи у даній справі були направлені судом на адресу відповідача, відомості про яку значаться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Окрім того, ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи усе наведене вище, беручи до уваги, що явка представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою, наявних у матеріалах справи документів достатньо для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає за можливе розглянути спір в даному судовому засідання, без участі відповідача, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

16.09.2017 між Фермерським господарством "Масарівські Липки", як Постачальником, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграль Інвест", як Покупцем, з другої сторони, укладено Договір поставки № 08 (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити Товар українського походження (пшениця ІІІ класу, кількість - 500 тон, загальна вартість - 2 250 000 грн), врожаю 2017 року на умовах, зазначених у цьому Договорі (п. п. 1.1-1.2 р. 1 Договору).

П. п. 2.1, 2.2, 2.4 р. 2 Договору сторони передбачили, що строк поставки Товару до 19.12.2017 включно. Товар може передаватись Покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому Договорі, має бути поставлений у строк, встановлений у п. 2.1 Договору. Умовами поставки: (EXW- Інкотермс 2010) франко-елеватор Державне підприємство "Чортківський комбінат хдібопродуктів" Державного агентства резерву України, адреса: 48500, Тернопільська область, м. Чортків, вул. Білецька, 2, склад за адресою: смт. Білобожниця, станція Білобожниця, у відповідності із правилами "Інкотермс-2010". У випадку розбіжностей умов цього Договору з правилами "Інкотермс-2010" пріоритет мають умови Договору.

Згідно з п. 3.2 Договору ціна Товару становить суму вартості товару, що вказана у всіх видаткових накладних, що надаються при поставці партій Товару Покупцю та є невід`ємною частиною цього Договору.

Покупець здійснює оплату Товару протягом 14 календарних днів з дня поставки Товару відповідно до п. 2.4 Договору. Оплата здійснюється в розмірі повної вартості поставленої окремої партії Товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах Постачальника в цьому Договорі або, якщо виставлено рахунок в рахунку. Оплата здійснюється Покупцем на підставі цього Договору. При здійсненні платежу Покупець повинен вказати у платіжному дорученні номер та дату рахунку-фактури, виписаного Постачальником (п. п. 5.1-5.3 р. 5 Договору).

Відповідно до п. 8.1 Договору останній вступає в дію з дати його укладення обома Сторонами і діє до повного виконання. Дострокове розірвання Договору можливе лише у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Вказаний вище правочин підписано повноважними представниками сторін, підписи яких скріплено печатками юридичних осіб.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, згідно із положеннями ГПК України є предметом регулювання Господарського кодексу України (надалі ГК України).

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов укладеного правочину позивачем поставлено, а відповідачем прийнято Товар на загальну суму 2 250 000 грн.

Факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару на вказану вище суму підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних:

- №821 від 16.09.2017 на суму 675 000 грн;

-№883 від 18.09.2017 на суму 405 315 грн;

- №884 від 19.09.2017 на суму 540 945 грн;

- №885 від 20.09.2017 на суму 628 740 грн.

Слід зазначити, що усі наведені вище видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін без заперечень.

Як вже зазначалось вище, умовам укладеного правочину (п. 5.1 р. 5) сторони встановили, що Покупець здійснює оплату Товару протягом 14 календарних днів з дня поставки Товару.

Таким чином, за товар отриманий 16.09.2017 відповідач повинен був розрахуватись до 30.09.2017 (включно), за товар отриманий 18.09.2017 до 02.10.2017 (включно), за товар отриманий 19.09.2017 до 03.10.2017 (включно), за товар отриманий 20.09.2017 до 04.10.2017 (включно).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, відповідач взяті на себе зобов`язання виконав неналежним чином. Вартість Товару оплатив лише частково на суму 550 000 грн, зокрема:

- 14.11.2017 на суму 100 000 грн, згідно з платіжним дорученням за №268;

- 23.11.2017 на суму 100 000 грн, згідно з платіжним дорученням за №280;

- 01.12.2017 на суму 150 000 грн, згідно з платіжним дорученням за №3;

- 05.12.2017 на суму 50 000 грн, згідно з платіжним дорученням за №288;

- 14.12.2017 на суму 50 000 грн, згідно з платіжним дорученням за №298;

- 15.12.2017 на суму 50 000 грн, згідно з платіжним дорученням за №7;

- 18.01.2018 на суму 50 000 грн, згідно з платіжним дорученням за №330.

Сплачені відповідачем кошти в загальній сумі 550 000 грн, зважаючи на те, що в платіжних дорученнях вказано лише договір №8 від 16.09.2017, зараховані позивачем в погашення заборгованості по першій поставці - 16.09.2017.

Таким чином, загальна суму боргу ТзОВ "Аграль Інвест" перед ФГ "Масарівські Липки" становить 1 700 000 грн 00 коп., яку останній і просить стягнути в судовому порядку.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Факт поставки позивачем, прийняття відповідачем на підставі Договору №08 від 16.09.2017 за період з 16.09.2017 по 20.09.2017 товару на загальну суму 2 250 000 грн 00 коп., його часткової (на суму 550 000 грн) оплати та наявності станом на день звернення до суду та розгляду спору в суді заборгованості в сумі 1 700 000 грн підтверджено наявними в матеріалах справи та наведеними вище належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, платіжних доручень.

Відповідач в судове засідання не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав доказів своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару.

За даних обставин, вимоги Фермерського господарства "Масарівські Липки " про стягнення з ТзОВ "Аграль Інвест" заборгованості в розмірі 1 700 000 грн 00 коп. суд визнає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В силу приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства, зважаючи на допущене відповідачем порушення встановлених умовами укладеного Договору строків оплати вартості отриманого згідно з наведеними вище видатковими накладними товару, його часткову оплату по видатковій накладній від 16.09.2017, позивачем по кожній поставці, в якій мала місце прострочка, нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 150 078 грн 22 коп., з якої: 11 065,07 грн по поставці 16.09.2017 за період з 01.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 125 000 грн (675 000 грн - 550 000 грн); 35 812,08 грн по поставці 18.09.2017 за період з 03.10.2017 по 11.09.2020 на суму построчки в розмірі 405 315 грн; 47 751,37 грн по поставці 19.09.2017 за період з 04.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 540 945 грн та 55 449,70 грн по поставці 20.09.2017 за період з 05.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 628 740 грн.

Окрім того, на підставі наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по своєчасній оплаті вартості отриманого згідно з наведеними вище видатковими накладними товару, позивачем по кожній поставці, в якій мала місце прострочка, нараховано та заявлено до стягнення інфляційні нарахування в загальній сумі 328 100 грн 01 коп., з якої: 24 125 грн по поставці 16.09.2017 за період з 01.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 125 000 грн (675 000 грн - 550 000 грн); 78 225,80 грн по поставці 18.09.2017 за період з 03.10.2017 по 11.09.2020 на суму построчки в розмірі 405 315 грн; 104 402,39 грн по поставці 19.09.2017 за період з 04.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 540 945 грн та 121 346,82 грн по поставці 20.09.2017 за період з 05.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 628 740 грн.

Згідно із усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань "господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

Судом розглянуто проведений позивачем розрахунок 3% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням встановленого у Договорі терміну здійснення розрахунків, здійснених відповідачем оплат, з врахуванням вказаної позивачем суми боргу по видатковій накладній від 16.09.2017 станом на 01.10.2017, в межах визначених позивачем періодів, проведено перерахунок заявлених до стягнення сум.

Згідно з проведеним судом перерахунком, в межах визначених позивачем періодів, правомірним є нарахування 3% річних в загальній сумі 149 980 грн 87 коп., з якої: 11 057,91 грн по поставці 16.09.2017 за період з 01.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 125 000 грн (675 000 грн - 550 000 грн); 35 788,87 грн по поставці 18.09.2017 за період з 03.10.2017 по 11.09.2020 на суму построчки в розмірі 405 315 грн; 47 720,39 грн по поставці 19.09.2017 за період з 04.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 540 945 грн та 55 413,70 грн по поставці 20.09.2017 за період з 05.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 628 740 грн.

3 % річних в загальній сумі 97,35 грн, з якої: 7,16 грн по поставці 16.09.2017 за період з 01.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 125 000 грн; 23,21 грн по поставці 18.09.2017 за період з 03.10.2017 по 11.09.2020 на суму построчки в розмірі 405 315 грн; 30,98 грн по поставці 19.09.2017 за період з 04.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 540 945 грн та 36 грн по поставці 20.09.2017 за період з 05.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 628 740 грн, нараховані позивачем та заявлені до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Також, судом розглянуто проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням встановленого у Договорі терміну здійснення розрахунків, здійснених відповідачем оплат, в межах визначених позивачем періодів та сум, проведено перерахунок заявлених до стягнення сум.

Згідно з проведеним судом перерахунком, в межах визначених позивачем періодів, правомірним є нарахування інфляційних втрат в загальній сумі 326 660 грн, з якої: 24 019,12 грн по поставці 16.09.2017 за період з 01.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 125 000 грн; 77 882,47 грн по поставці 18.09.2017 за період з 03.10.2017 по 11.09.2020 на суму построчки в розмірі 405 315 грн; 103 944,17 грн по поставці 19.09.2017 за період з 04.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 540 945 грн та 120 814,24 грн по поставці 20.09.2017 за період з 05.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 628 740 грн.

Інфляційні втрати в загальній сумі 1 440 грн 01 коп., з якої: 105,88 грн по поставці 16.09.2017 за період з 01.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 125 000 грн; 343,33 грн по поставці 18.09.2017 за період з 03.10.2017 по 11.09.2020 на суму построчки в розмірі 405 315 грн; 458,22 грн по поставці 19.09.2017 за період з 04.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 540 945 грн та 532,58 грн по поставці 20.09.2017 за період з 05.10.2017 по 11.09.2020 на суму прострочки в розмірі 628 740 грн нараховані позивачем та заявлені до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

За даних обставин правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача 149 980 грн 87 коп - 3% річних та 326 660 грн 00 коп. інфляційних втрат.

В задоволенні позову в частині стягнення 97 грн 35 грн 3% річних та 1 440 грн 01 коп. інфляційних втрат суд відмовляє.

Окрім того, п. 6.2 р. 6 Договору сторони передбачили, що в разі порушення строків оплати передбачених п 5.1 цього Договору, Покупець оплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати відповідної партії Товару.

Згідно з п. 6.3 р. 6 Договору за прострочення оплати товару Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 (десять) % від вартості партії неоплаченого Товару за кожен випадок прострочення.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. ст. 610, 611 ЦК України).

В силу ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19 Верховний Суд зазначив, що: "Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати)".

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 916/804/17.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, в силу якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно з ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Судом враховано, що аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17 та від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

На підставі наведених вище умов Договору, норм чинного законодавства, зважаючи на допущене відповідачем порушення встановлених умовами укладеного Договору строків оплати вартості отриманого згідно з наведеними вище видатковими накладними товару, його часткову оплату та наявну суму заборгованості в загальному розмірі 1 700 000 грн, нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 283 364 грн 38 коп.

Судом розглянуто представлений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені та з врахуванням передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків, здійснених відповідачем оплат, визначеного позивачем початкового періоду нарахування пені, а також встановленої приписами чинного законодавства можливості нарахування останньої протягом шести місяців строку від дня, коли зобов`язання по кожній поставці мало бути виконане, встановлено, що позивачем безпідставно нараховано пеню на визначену останнім суму заборгованості в розмірі 125 000 грн по поставці 16.09.2017 за період з 02.04.2018 по 18.07.2018; на суму заборгованості в розмірі 405 315 грн - по поставці 18.09.2017 за період з 04.04.2018 по 18.07.2018; на суму заборгованості в розмірі 540 945 грн - по поставці 19.09.2017 за період з 05.04.2018 по 18.07.2018 та, відповідно, на суму заборгованості в розмірі 628 740 грн - по поставці 20.09.2017 за період з 06.04.2018 по 18.07.2018.

Зважаючи на наведені вище обставини, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені.

Згідно з проведеним судом перерахунком, з врахуванням визначеного позивачем початкового періоду нарахування пені (18.01.2018), правомірним є нарахування останньої в загальній сумі 116 669 грн 77 коп. за період з 18.01.2018 по 05.04.2018.

Пеня в сумі 166 694 грн 61 коп. нарахована позивачем та заявлена до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи)

Окрім того, судом встановлено, що зважаючи на допущену відповідачем прострочку в оплаті вартості товару, отриманого за наведеними вище видатковими накладними та встановлену умовами укладеного правочину відповідальність, правомірним є і нарахування штрафу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу в загальному розмірі 170 000 грн 00 коп. (10% від 1 700 000 грн), суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

За даних обставин правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача 116 669 грн 77 коп пені та 170 000 грн штрафу.

В задоволенні позову в частині стягнення 166 694 грн 61 коп. пені суд відмовляє.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 36 949 грн 66 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд покладає на відповідача.

Окрім того, основні положення щодо обчислення, сплати, звільнення або повернення судового збору, визначення його платників, об`єктів та розмірів ставок регулюються Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 (надалі - Закон № 3674).

Ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, розмір судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становив 2 102 грн.

Таким чином, при зверненні до господарського суду із позовною заявою за №154 від 11.09.2020 (вх. №712 від 17.09.2020) про стягнення 2 512 952,48 грн: 1 700 000 грн основний борг, 283 364,38 грн пеня, 224 570 грн інфляційні нарахування, 135 018,10 грн 3% річних, 170 000 грн штраф, до сплати підлягав судовий збір в розмірі 37 694 грн 29 коп. (1,5% від 2 512 952,48).

Поряд із цим, як вже зазначалось вище, 03.12.2020 позивач звернувся до суду із заявою по збільшення позовних вимог б/н від 03.12.2020 (вх. №8901), згідно з якою просив стягнути з відповідача 2 631 542 грн 61 коп., з яких: 1 700 000 грн основний борг, 283 364,38 грн пеня, 328 100,01 грн інфляційні нарахування, 150 078,22 грн 3% річних, 170 000 грн штраф.

Ухвалою суду від 09.12.2020 заяву ФГ "Масарівські Липки" б/н від 03.12.2020 про збільшення позовних вимог було прийнято до розгляду. Відповідно, предметом судового розгляду у даній справи є стягнення 2 631 542 грн 61 коп., а до сплати належить судовий збір в сумі 39 473 грн 14 коп.

З матеріалів справи вбачається, що за подання до Господарського суду Тернопільської області суду вказаної вище позовної заяви позивачем згідно з платіжним дорученням за №3791 від 11.09.2020 сплачено судовий збір в розмірі 39 286,56 грн. До заяви про збільшення позовних вимог позивачем долучено платіжне доручення №4395 від 30.11.2020 про сплату судового збору в загальній сумі 1 778,86 грн.

Таким чином, загальна сума сплаченого позивачем судового збору у справі №921/612/20 становить 41 065 грн 42 коп. (39 286,56 грн + 1 778,86 грн).

Наведене вище свідчить про те, що в даному випаду має місце переплата судового збору на суму 1 592 грн 28 коп.

Зарахування судового збору в розмірі 39 286,56 грн та в розмірі 1 778,86 грн згідно вказаних вище платіжних доручень до Державного бюджету України судом перевірено перед постановленням ухвали про відкриття провадження у справі та ухвали від 09.12.2020.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, позивачу необхідно повернути з Державного бюджету, у зв`язку із переплатою судового збору, 1 592 грн 28 коп. Для повернення зазначеної суми ФГ "Масарівські Липки" необхідно звернутися до суду із відповідним клопотанням.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12-14, 42, 73-74, 76-79, 86, 120, 123, 129, 202, 232-233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграль Інвест", вул. Тараса Шевченка, 54, м. Чортків, Тернопільська область, 48500, ідентифікаційний код 40619217, на користь Фермерського господарства "Масарівські Липки", вул. І. Богуна, 45, м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48260, ідентифікаційний код 35218921:

- 1 700 000 грн основного боргу;

- 170 000 грн штрафу;

- 116 669 грн 77 коп. пені;

- 326 660 грн інфляційних втрат;

- 149 980 грн 87 коп. 3% річних;

- 36 949 грн 66 коп. судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.01.2021

Суддя І.М. Гирила