ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

04.01.2021 м.Дніпро

Справа № 904/3354/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач),

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/3354/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк"

до

відповідача-1: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт"

відповідача-2: ОСОБА_1

про стягнення 3 613 081,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/3354/19 та прийняття нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором № 00491/Р від 14.02.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/3354/19 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків, а саме:

- визначитись з питанням щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, надати докази в підтвердження дати отримання оскаржуваної ухвали (конверт поштового відправлення, в якому надійшла копія оскаржуваної ухвали, тощо) та зазначити інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження;

- сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 81 294, 33 грн та надати суду докази його оплати.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2020 повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/3354/19 без розгляду. Ухвала разом з апеляційною скаргою (вих. № б/н від 28.01.2020) та додатками на 27 арк., в т.ч. заява про розстрочення сплати судових витрат, описи вкладення у цінний лист, надіслані апелянту.

Підставою для повернення стали ті обставини, що апелянтом станом на 02.03.2020 не усунуто недоліків апеляційної скарги у строк визначений апеляційним господарським судом.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2020 у справі №904/3354/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; скасовано ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2020 у справі № 904/3354/19; справу № 904/3354/19 направлено до Центрального апеляційного господарського суду зі стадії прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019.

У постанові зазначено, що відсутні підстави вважати, що скаржнику належним чином вручена ухвала апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху та забезпечено право особи на усунення її недоліків у строки, встановлені законодавством, з урахуванням критеріїв їх розумності та достатності.

30.12.2020 справа повернулась на адресу Центрального апеляційного господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, а також наявну у ній копію апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/3354/19 апеляційний господарський суд встановив наявність наступних недоліків, докази усунення яких відсутні у справі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 119 ГПК України).

У даному випадку, рішення, що оскаржується, підписано у повному обсязі 16.12.2019, відтак, останній день подачі апеляційної скарги - 08.01.2020 (з урахуванням святкових та вихідних днів).

Апеляційна скарга на вказане судове рішення, згідно з штампом вхідної кореспонденції Господарського суду Дніпропетровської області, подана до канцелярії 29.01.2020, тобто з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання.

Скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, вмотивоване отриманням повного тексту оскаржуваного рішення 08.01.2020.

Разом з тим, доказів в підтвердження дати отримання оскаржуваного рішення (конверт поштового відправлення, в якому надійшла копія оскаржуваного рішення, тощо) скаржником до апеляційної скарги не додано.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що апеляційна скарга була подана скаржником 29.01.2020, що також є порушенням строку на апеляційне оскарження, навіть з урахуванням дати отримання оскаржуваного рішення скаржником. Таким чином, скаржник повинен зазначити і інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Апелянтом подано заяву про розстрочення сплати судового збору, мотивовану тим, що майновий стан апелянта не дозволяє сплатити державне мито, у зв`язку з недостатньою кількістю грошових коштів для сплати судового збору, який перевищує 5% від суми річного доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Тобто, статтею 8 Закону України "Про судовий збір" чітко визначені умови та суб`єктний склад осіб, за наявності яких суд може своєю ухвалою за клопотанням сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

За вимогами пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вимоги пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України сторона, що подала позов зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проте, скаржником до заяви не було додано будь-яких доказів щодо майнового стану чи розміру річного доходу.

Таким чином, скаржником не доведено свого скрутного майнового стану та перешкоджання такого майнового стану сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

З огляду на наведене, клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, розмір судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - в редакції станом на час звернення з позовною заявою до суду).

З 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921,00 грн.

В позовній заяві заявлено до стягнення 3 613 081, 35 грн.

Отже, за подання даної апеляційної скарги заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 81 294, 33 грн (3 613 081, 35*1,5% = 54 196, 22 х 150% = 81 294, 33 грн).

Скаржником до апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Частиною 2 статті 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху із наданням апелянту строку для усунення вищезазначених недоліків.

Оскільки оригінал апеляційної скарги було повернуто апелянту разом з ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2020 у справі, його необхідно подати до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/3354/19 залишити без руху, надавши апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

- визначитись з питанням щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, надати докази в підтвердження дати отримання оскаржуваної ухвали (конверт поштового відправлення, в якому надійшла копія оскаржуваної ухвали, тощо) та зазначити інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження;

- сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 81 294, 33 грн та надати суду докази його оплати;

- надати оригінал апеляційної скарги (вих. № б/н від 28.01.2020) з додатками на 27 арк., в т.ч. заяву про розстрочення сплати судових витрат, описи вкладення у цінний лист, які повернуто ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2020 у справі №904/3354/19

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя Л.А. Коваль