ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.01.2021м. ДніпроСправа № 904/6083/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "СКІФІЯ"

до Селянського (фермерського) господарства "Ольга"

про стягнення заборгованості за поставлений товар, 3% річних за договором купівлі-продажу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за поставлений товар у сумі 162 298,90 грн. та 3 % річних станом на день ухвалення судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи за наявними у справі документами.

Про вирішення спору сторони повідомлялися належно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Всупереч вимог суду, викладених в ухвалі від 16.11.2020 Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2010 сторонами укладено Договір №ПР14/04-2010 купівлі-продажу партії товару (далі Договір), за п.1.1. якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити товар на умовах даного Договору.

Документи на товар, які Продавець зобов`язаний надати Покупцеві:

- рахунок-фактури;

- товарна накладна;

- податкова накладна (п.1.3. Договору).

Загальна сума за даним Договором: 122 625,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 20437,50 грн. (п.2.2. Договору).

Ціна товару розрахована за курсом НБУ 7,91 грн. за 1 дол. США на дату поставки товару і є попередньою. Ціна товару може бути змінена за умови зміни курсу НБУ на дату оплати (п.2.3. Договору).

У випадку уточнення буде складений протокол, підписаний обома сторонами на день оплати (п.2.4. Договору).

Оплата за товар здійснюється у наступному порядку: у розмірі 100% від загальної вартості у строк до 01.10.2010 (п.5.1. Договору).

Даний Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до моменту його повного виконання (п.9.1. Договору).

Всі зміни і доповнення до даного Договору дійсні тільки в письмовій формі, підписані обома сторонами (п.12.1. Договору).

Позивач виставив Відповідачеві рахунок-фактури №СФ-0000034 від 20.04.2010 на суму 122 625,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору, Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 122 625,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000025 від 21.04.2010 на суму 122 625,00 грн.

27.01.2017 сторони склали Акт узгодження ціни і вартості поставленого товару, за яким Продавець виконав коригування ціни товарів, поставлених за накладною №РН-0000025 від 21.04.2010. У Акті зазначено, що Покупець провів часткові оплати: 16.07.2010 5 000,00 грн.; 04.12.2012 22 625,00 грн.; 28.10.2016 10 000,00 грн. На 27.01.2017 борг за товар за Договором складає 292 395,70 грн., відповідно до курсу долара 27,21 грн. за 1 долар США, що еквівалентно 10 745,89 доларам США. 27.01.2017 Покупець провів оплату в сумі 85 000,00 грн., залишок боргу згідно з п.2.3. Договору на дату оплати за товар становить 207 395,70 грн.

Позивач вказав, що відповідно до курсу НБУ на 06.11.2017 1 долар США дорівнював 26,9626 грн., тому залишок боргу після останнього платежу становив 205 489,12 грн.

06.11.2017 Відповідач сплатив 52 000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за 06.11.2017.

З урахуванням оплати 52 000,00 грн., за розрахунком Позивача, залишок боргу становить 153 489,12 грн., що згідно з курсом НБУ (станом на 06.11.2017 26,96 грн. за 1 долар США) дорівнює 5 693,22 доларів США.

За даними Позивача, станом на дату звернення з цим позовом (05.11.2020) залишок боргу Відповідач складає 5 693,22 доларів США, що відповідно до курсу НБУ (28,50 грн. за 1 долар США) становить 162 298,90 грн.

З посиланням на ст. 625 ЦК України, Позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних станом на день ухвалення судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є умови виконання договору купівлі-продажу, період виникнення (існування) зобов`язань, строки оплати та обґрунтованість нарахування боргу і 3 % річних.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст. 662 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

З наданих Позивачем документів вбачається, що на виконання умов Договору, Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 122 625,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000025 від 21.04.2010 на суму 122 625,00 грн.

27.01.2017 сторонами складено Акт узгодження ціни і вартості поставленого товару, згідно з яким Продавець виконав коригування ціни товарів, поставлених за накладною №РН-0000025 від 21.04.2010. У Акті зазначено, що Покупець провів часткові оплати: 16.07.2010 5 000,00 грн.; 04.12.2012 22 625,00 грн.; 28.10.2016 10 000,00 грн. На 27.01.2017 борг за товар за Договором становить 292 395,70 грн., відповідно до курсу долара 27,21 грн. за 1 долар США, що еквівалентно 10 745,89 доларам США. 27.01.2017 Покупцем проведена оплата у сумі 85 000,00 грн., залишок заборгованості згідно з п.2.3. Договору на дату оплати за товар складає 207 395,70 грн.

За розрахунком Позивача, відповідно до курсу НБУ на 06.11.2017 1 долар США дорівнював 26,9626 грн., тому залишок боргу після останнього платежу становив 205 489,12 грн.

06.11.2017 Відповідач оплатив 52 000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за 06.11.2017.

Позивач наполягає, що, з урахуванням оплати 52 000,00 грн., залишок боргу складає 153 489,12 грн., що згідно з курсом НБУ (станом на 06.11.2017 26,96 грн. за 1 долар США) становив 5 693,22 грн.

На дату звернення з даним позовом (05.11.2020) Позивач розрахував залишок боргу Відповідача із розрахунку 5 693,22 доларів США за курсом НБУ (28,50 грн. за 1 долар США) - 162 298,90 грн.

Суд не приймає позицію Позивача щодо суми основного боргу, оскільки, відповідно до п.2.3. Договору, ціна товару розрахована за курсом НБУ 7,91 грн. за 1 дол. США на дату поставки товару і є попередньою. Ціна товару може бути змінена за умови зміни курсу НБУ на дату оплати. Згідно з п.2.4. Договору, у випадку уточнення буде складений протокол, підписаний обома сторонами на день оплати.

27.01.2017 сторони склали Акт узгодження ціни і вартості поставленого товару, за яким Продавець виконав коригування ціни товарів, поставлених за накладною №РН-0000025 від 21.04.2010. У Акті зазначено, що Покупець провів часткові оплати: 16.07.2010 5 000,00 грн.; 04.12.2012 22 625,00 грн.; 28.10.2016 10 000,00 грн. На 27.01.2017 борг за товар за Договором складає 292 395,70 грн., відповідно до курсу долара 27,21 грн. за 1 долар США, що еквівалентно 10 745,89 доларам США. 27.01.2017 Покупець провів оплату в сумі 85 000,00 грн., залишок боргу згідно з п.2.3. Договору на дату оплати за товар становить 207 395,70 грн.

Наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Позивач не надав Актів узгодження ціни і вартості поставленого товару станом на момент оплати Відповідачем 52 000,00 грн. (06.11.2017) та станом на момент звернення до суду з даним позовом (05.11.2020).

Беручи до уваги, що сторони лише актом від 27.01.2017 коригували курс гривні до долара США, суд вважає, що розрахунок боргу Відповідача повинен коригуватися до долару США за погодженим сторонами курсом - 27,21 грн. за 1 долар США.

З урахуванням викладеного, враховуючи оплати Відповідача, борг останнього перед Позивачем, за розрахунком суду, становить 155 395,70 грн., виходячи з погодженого сторонами курсу гривні до долара США (Акт від 27.01.2017).

Також, Позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних з 07.11.2017 (з наступного дня від останньої оплати) станом на день ухвалення судового рішення.

Суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу (ч.10 ст. 238 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника (дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №373/2054/16-ц від 16.01.2019).

Так, за розрахунком суду 3 % річних за період з 07.11.2017 по 15.01.2020 становить 14 684,49 грн.

З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належить: 155 395,70 грн. основного боргу, 14 684,49 грн. 3 % річних, решта позовних вимог не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з 01.01.2020 розмір 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102,00 грн.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та її прохальної частини, Позивачем заявлено одну позовну вимогу майнового характеру, а саме: стягнення суми основного боргу в розмірі 162 298,90 грн. та 3% річних з 07.11.2017 (з наступного дня від останньої оплати) станом на день ухвалення судового рішення.

При зверненні з даним позовом Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 434,50 грн. (1,5 % відсотки від суми основного боргу), а з урахуванням суми 3 % річних мав сплатити 2 654,75 грн.

Отже, оскільки Позивач є ініціатором позову, суд вважає за необхідне стягнути з Позивача в дохід Державного бюджету України суму недоплаченого судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні з даним позовом, з урахуванням суму 3 % річних, у розмірі 220,25 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Ольга", 52562, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Гірки, вул. Леніна, 45 (код 30897360) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Скіфія", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 9-а, кв. 63 (код 32551359) 155 395,70 грн. - основного боргу, 14 684,49 грн. 3% річних, 2 551,20 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Скіфія", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 9-а, кв. 63 (код 32551359) в дохід Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) 220,25 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 15.01.2021

Суддя С.Г. Юзіков