ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року Справа №918/569/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. (повний текст - 23.09.2020р.) у справі №918/569/20 (суддя Качур А.М.)

за позовом керівника Дубенської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі Дубенської міської ради Рівненської області

в особі Управління економіки і власності Дубенської міської ради

до відповідача - ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, повернення майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності

за участі представників:
прокурор - Марщівська О.П. (посвідчення №050906 від 18.09.2018р.)

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. у справі №918/569/20 відмовлено у позові керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дубенської міської ради Рівненської області в особі Управління економіки і власності Дубенської міської ради до відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, повернення майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (т.2, арк.справи 3-9).

В скарзі зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог судом першої інстанції вірно зазначено, що у даному спорі органом, уповноваженим від імені територіальної громади здійснювати управління спірним комунальним майном є Дубенська міська рада, якою не було дотримано принципу належного урядування, оскільки всупереч наявній забороні з продажу майна орган місцевого самоврядування прийняв рішення на підставі якого здійснено відчуження майна, а тому оспорюване рішення суперечить вимогам закону.

Однак, суд прийшов до хибних висновків, що позовні вимоги прокурора заявлені до неналежного відповідача, втручання держави у мирне володіння особи майном у даному спорі відбувається без дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами держави (суспільства) і приватними інтересами особи та без справедливої компенсації за повернення майна.

Вказане призвело до невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.216 Цивільного кодексу України, ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.10, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.45, 236, 237 ГПК України, внаслідок чого зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи.

Оскільки підставою звернення прокурора до суду стало незаконне, всупереч інтересам територіальної громади, відчуження комунального майна, яке підлягає поверненню з приватної у комунальну власність, то з метою захисту інтересів територіальної громади, прокурором позивачем у спірних правовідносинах визначено саме орган місцевого самоврядування - Дубенську міську раду, який відповідно до ст.ст.140, 143 Конституції України, ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представляє інтереси територіальної громади. Враховуючи зазначене, Дубенська міська рада не може бути відповідачем у вказаному спорі, оскільки саме вказаному органу місцевого самоврядування підлягає поверненню спірне майно.

Також зазначає, що оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку, що приватизація переданого за оспорюваним правочином майна відбулася з порушенням запровадженого державою закону, право територіальної громади на повернення майна до комунальної власності підлягає беззаперечному захисту та є співмірним та пропорційним втручанням держави (великого числа громадян в особі територіальної громади, права якого захищаються) у право приватної власності особи.

Також зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості звернутися із зустрічним позовом у справі №918/569/20 про стягнення сплачених за оспорюваним договором купівлі-продажу коштів задля отримання компенсації за повернення майна.

Прокурор звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час звернення прокурора із позовом до суду) передбачено можливість скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, тобто відомостей (записів) внесених до реєстру.

На підставі викладеного просить суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. у справі №918/569/20 та ухвалити нове, яким позов задоволити у повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2020р. апеляційну скаргу Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. у справі №918/569/20 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - надати докази сплати судового збору у розмірі 13666,50 грн.

30.10.2020р. (вх.№7063/20) на адресу суду від скаржника надійшло платіжне доручення №1606 від 15.10.2020р. про сплату судового у розмірі 13666,50 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. у справі №918/569/20 та призначено розгляд апеляційної скарги на 18 листопада 2020 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано відповідачу у строк - до 16.11.2020р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів прокурору, позивачу.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Саврія В.А. у період з 17.11.2020р. по 25.11.2020р. судове засідання у справі №918/569/20 18 листопада 2020р. о 10:30 год. не відбулось.

Ухвалою суду від 26.11.2020р. розгляд апеляційної скарги призначено на 16 грудня 2020р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

16.12.2020р. нарочно від ОСОБА_1 надійшло пояснення по суті апеляційної скарги.

В поясненнях відповідач, зокрема, стверджує, що прокурор у своїй заяві не зазначив в чому саме полягає неможливість Дубенської міської ради і Управління економіки та власності Дубенської міської ради звернутися із даним позовом, оскільки позивачі, в особі яких в інтересах держави з позовом до суду звернувся перший заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області, мають підстави і можливість самостійно захищати свої права та прокурор не довів неможливості реалізації такого захисту безпосередньо позивачами.

Відтак наявні підстави для повернення позовної заяви прокурора без розгляду на підставі пункту 4 частини 5 статті 174 ГПК України, у зв`язку з не підтвердженням ним підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

На підставі викладеного представник відповідача просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу відхилити, а рішення Господарського суду Рівненської області у даній справі залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 16.12.2020р. прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення по справі. Представник ОСОБА_1 заперечив проти вимог апеляційної скарги прокурора, надав пояснення по справі.

Ухвалою суду від 16.12.2020р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 13 січня 2021р. об 11:00 год.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 13.01.2021р. Дубенська міська рада Рівненської області, Управління економіки і власності Дубенської міської ради, ОСОБА_1 не забезпечили явку своїх представників, хоч про дату час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

Враховуючи положення ст.273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

У судовому засіданні 13.01.2021р. прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення по справі. Просила суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. у справі №918/569/20 та ухвалити нове, яким позов задоволити у повному обсязі.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
Рішенням Дубенської міської ради №1552 від 26.09.2008р. "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Дубно об`єкта державного майна - цілісного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 м.Дубно" надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Дубно об`єкт державної власності - майновий комплекс військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , що перебуває у віданні Міністерства оборони України.

Пунктом 2 вказаного рішення орган міського самоврядування зобов`язався в подальшому не відчужувати зазначене майно, а використовувати його для забезпечення потреб територіальної громади м.Дубно.

З додатку до рішення видно, що під порядковим номером 12 вказано пожежне депо, 1925 року забудови, будівельним об`ємом 1042 куб.м.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №434-р від 22.04.2009р. "Про передачу майнового комплексу військового містечка №1 у м. Дубні" прийнято пропозицію Міністерства оборони України та Дубенської міської ради про передачу у власність територіальної громади м.Дубно майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 по вулиці Семидубська у м.Дубно з умовою неприйняття Дубенською міською радою рішень, внаслідок виконання яких у подальшому може бути відчужено зазначений майновий комплекс.

Надалі, Дубенською міською радою прийнято рішення №446 від 16 липня 2009 року "Про затвердження акта приймання-передачі військового майна - цілісного майнового комплексу військового містечка №1 м.Дубно у комунальну власність", яким затверджено акт приймання-передачі військового майна - майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 м.Дубно (вул.Семидубська) у комунальну власність територіальної громади міста, та вирішено передати його безоплатно на баланс КП "ЖЕК №3".

25.01.2013р. Дубенською міською радою прийнято рішення №2083 "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні".

22.11.2013р. Дубенською міською радою прийнято рішення №2500 "Про внесення змін у додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25 січня 2013 року "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м.Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні".

Відповідно до пункту 1 цього рішення пожежне депо загальною площею 293,2 кв.м по вул.Семидубська 12а, в м.Дубно, балансоутримувачем якого є КП "Дубенська ЖЕК №3", включено до переліку об`єктів нерухомого майна територіальної громади м.Дубно, що підлягають приватизації.

21.11.2013р. Дубенською міською радою прийнято рішення №497 "Про затвердження оцінки нерухомого майна - будівлі пожежного депо площею 293,2 кв.м., що підлягає приватизації шляхом продажу на аукціоні та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ". Цим рішенням затверджено оцінку та початкову вартість продажу на аукціоні нерухомого майна - будівлі пожежного депо площею 293,2 кв.м., що підлягає приватизації шляхом продажу на аукціоні та знаходиться за адресою: м.Дубно, вул.Семидубська 12а в сумі 170 000,00 грн.

Згідно з відомостями з протоколу проведення аукціону з продажу об`єкта комунальної власності від 25.12.2013р., переможцем аукціону визнано ОСОБА_1 . Ціна продажу будівлі пожежного депо площею 293,2 м.кв. становила 187 000,00 грн.

Відповідач оплатив вартість купленого на аукціоні майна, що підтверджено відповідною випискою по рахунку.

14.01.2014р. за територіальною громадою м.Дубно в особі Дубенської міської ради зареєстровано право власності на нерухоме майно за №4236667 відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03.

17.01.2014р. між Управлінням економіки і власності Дубенської міської ради (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу будівлі. За умовами договору продавець на підставі зазначених рішень органу місцевого самоврядування продав, а покупець купив будівлю пожежного депо загальною площею 293,2 кв.м., що знаходиться в м. Дубно по вулиці Семидубська 12а.

Даний договір 17.01.2014р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №95. Дані інформаційної довідки з цього Державного реєстру від 29 квітня 2020 року вказують, що право власності на пожежне депо зареєстровано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
У позовній заяві прокурор зазначає, що рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р. "Про внесення змін у додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні" в частині включення пожежного депо до об`єктів комунального майна, що підлягають приватизації у 2013 році, не відповідає вимогам законодавства. Такі обставини є підставою для визнання його незаконним у судовому порядку, оскільки розпорядження Кабінету Міністрів України про передачу майнового комплексу містило умову про неприйняття Дубенською міською радою рішень про відчуження зазначеного майна. Відповідно, на думку прокурора, договір купівлі - продажу будівлі підлягає визнанню недійсним, а приміщення пожежного депо необхідно повернути до комунальної власності територіальної громади міста Дубно. У зв`язку з наведеним, у разі визнання недійсним договору купівлі-продажу орган прокуратури вважає, що запис в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на пожежне депо за ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Щодо підстав звернення прокурора з даним позовом колегія суддів зазначає наступне.

За положеннями ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції", прийнятій 19.09.2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоб представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Частинами 4, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності в нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Як вбачається зі справи №559/2664/15-ц за позовом Першого заступника прокурора Рівненської області до Дубенської міської ради, Управління економіки і власності Дубенської міської ради та ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору та повернення майна, визнання права власності, Дубенська міська рада та Управління економіки і власності Дубенської міської ради просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог прокуратури Рівненської області, оскільки вважають, що Дубенська міська рада діяла в межах Закону, спірне майно під будь-якими обтяженнями не перебувало (рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.03.2018р. у справі №559/2664/15-ц).

Зазначеної позиції Дубенська міська рада та Управління економіки і власності Дубенської міської ради дотримувалися і в суді апеляційної інстанції (постанова Апеляційного суду Рівненської області від 02.08.2018р. у справі №559/2664/15-ц).

Наведене свідчить, що Дубенська міська рада та Управління економіки і власності Дубенської міської ради не здійснювали захист законних інтересів держави, до компетенції яких віднесені повноваження з такого захисту.

При цьому, постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019р. скасовано рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.03.2018р. та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 02.08.2018р., а провадження у справі закрито, оскільки спір щодо законності приватизації комунального майна підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Поряд з тим колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного суду України від 16.04.2009р. N7-рп/2009, в якому Конституційний суд України роз`яснив, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом по цій справі, прокурор підставою звернення в інтересах держави зазначив про незаконну приватизацію військового майна, зокрема, пожежного депо в м.Дубно по вул.Семидубська, 12а, що суперечить статусу цього майна, оскільки останнє передавалось у комунальну власність виключно для забезпечення потреб територіальної громади м.Дубно. Вказане порушує інтереси територіальної громади м.Дубно в особі Дубенської міської ради у зв`язку з незаконним відчуженням комунального майна.

З огляду на те, що прокурором у позовній заяві наведено підставу для представництва інтересів держави, обґрунтовано, у чому полягає порушення цих інтересів, колегія суддів дійшла висновку про підтвердження прокурором підстави для представництва інтересів держави у цій справі.

Щодо позову в частині визнання незаконним та скасування пункту 7 частини 1 рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р. «Про внесення змін і додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. «Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.13 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Як встановлено ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно ст.327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Як встановлено ст.172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до положень ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А отже, законодавством визначено правила та принципи управління комунальним майном належним територіальній громаді. Таке управління здійснюється відповідно до Конституції та законів України. Органи місцевого самоврядування (до яких відноситься Дубенська міська рада) здійснюють урядування щодо комунального майна шляхом прийняття обов`язкових рішень та участі в договірних правовідносинах щодо такого майна.

Відповідно до пункту 51 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань щодо надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішення про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно з преамбулою Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" цей Закон визначає основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну.

Норми статті 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, передбачали безоплатну передачу об`єктів з державної у комунальну власність за умови взяття органами місцевого самоврядування зобов`язання використовувати за цільовим призначенням і не відчужувати в приватну власність, в тому числі військові містечка (майнові комплекси), інше нерухоме та окремо індивідуально визначене (рухоме) військове майно (крім усіх видів озброєння, бойової техніки та боєприпасів), яке вивільняється в процесі реформування Збройних Сил України та не включено до відповідного переліку військового майна, яке підлягає відчуженню.

Таким чином законодавець визначив імперативну норму щодо передачі об`єктів з державної у комунальну власність за умови взяття органами місцевого самоврядування зобов`язання використовувати за цільовим призначенням і не відчужувати в приватну власність нерухоме військове майно.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №896-р від 17.10.2007р. затверджено Перелік нерухомого військового майна Збройних Сил, яке може бути відчужено, до якого не входить пожежне депо, що знаходиться в м.Дубно за адресою: вул.Семидубська 12а.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України №1282 від 29.08.2002р. затверджено Порядок вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, відповідно до пункту 3 якого встановлено, що військові містечка, інше нерухоме та рухоме військове майно, яке вивільняється в процесі реформування Збройних Сил і не планується до використання за призначенням, можуть передаватися безоплатно у комунальну власність у разі не включення до відповідного переліку військового майна, яке підлягає відчуженню.

Колегія суддів вважає, що пункт 7 частини 1 рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р. "Про внесення змін у додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні" в частині включення пожежного депо до об`єктів комунального майна, що підлягають приватизації у 2013 році, суперечить зазначеним вище вимогам закону.

Згідно із положеннями частини 2 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що пункт 7 частини 1 рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р. "Про внесення змін у додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м.Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні" про включення пожежного депо загальною площею 293,2 кв.м. по вул.Семидубська 12а в м.Дубно до об`єктів комунального майна, що підлягають приватизації у 2013 році, є таким, що не відповідає вимогам Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1282 від 29.08.2002р., Переліку нерухомого військового майна Збройних Сил, яке може бути відчужено, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України №896-р від 17.10.2007р., та не може оцінюватися як вираження волі територіальної громади, а відтак є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки оспорюване рішення суперечить нормам, визначеним у Законі, Порядку та Переліку, і тим самим порушує принцип використання за цільовим призначенням і заборони відчуження в приватну власність нерухомого військового майна.

При цьому, колегія суддів наголошує, що в даному випадку цілісний майновий комплекс військового містечка №1 м.Дубно, до складу якого входить відчужена за оспорюваним договором купівлі-продажу будівля пожежного депо, передавався для забезпечення потреб територіальної громади, тому інтерес широкого кола мешканців територіальної громади у даному спорі переважає над приватним інтересом конкретної особи.

Отже, позовні вимоги прокурора в частині визнання незаконним та скасування пункту 7 частини 1 рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р. "Про внесення змін у додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні" в частині включення пожежного депо до об`єктів комунального майна, що підлягають приватизації у 2013 році, до якого включене пожежне депо загальною площею 293,2 кв.м. по вул.Семидубська 12а, є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі, укладений 17.01.2014р. між Управлінням економіки і власності Дубенської міської ради та ОСОБА_1 , зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №95, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За положеннями статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В оспорюваному договорі купівлі-продажу, зазначено, що його укладено зокрема на підставі рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. «Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні», рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р.

Оскільки пункт 7 частини 1 рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р. «Про внесення змін і додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. «Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні» підлягає визнанню незаконним та скасуванню, вказане свідчить про наявність порушень вимог чинного законодавства України при укладанні договору купівлі-продажу будівлі від 17.01.2014р. між Управлінням економіки і власності Дубенської міської ради та ОСОБА_1 , оскільки порушено положення статті 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності".

Порушення вимоги статті 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" при укладенні договору є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 17.01.2014р., укладеного між Управлінням економіки і власності Дубенської міської ради та ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У зв`язку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу будівлі, укладений 17.01.2014р. між Управлінням економіки і власності Дубенської міської ради та ОСОБА_1 , підлягають також задоволенню позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 повернути пожежне депо загальною площею 293,2 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 , до комунальної власності територіальної громади м.Дубно в особі Дубенської міської ради.

Щодо позовних вимог в частині повернення пожежного депо колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 216 Цивільного кодексу України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Оскільки ці вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу та приймаючи до уваги те, що спірний договір, укладено з порушенням вимог чинного законодавства, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо позову в частині скасування в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №4289312 про державну реєстрацію права приватної власності на пожежне депо, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає власником нерухомого майна, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №915/127/18.

Враховуючи те, що договір купівлі-продажу будівлі, укладений 17.01.2014р. між Управлінням економіки і власності Дубенської міської ради та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В., є недійсним, тому позовна вимога про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності за відповідачем такого нерухомого майна є правомірною та підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. у справі №918/569/20 скасуванню з прийняттям нового рішення у справі про задоволення позову.

В силу вимог ст.129 ГПК України у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури задоволити.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 15.09.2020р. у справі №918/569/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов керівника Дубенської місцевої прокуратури задоволити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 7 частини 1 рішення Дубенської міської ради №2500 від 22.11.2013р. «Про внесення змін і додаток до рішення Дубенської міської ради №2083 від 25.01.2013р. «Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році шляхом продажу на аукціоні» в частині затвердження переліку об`єкту комунальної власності територіальної громади м.Дубно, що підлягають приватизації в 2013 році, до якого включене пожежне депо загальною площею 293,2 кв.м. по вул.Семидубська 12а, в м.Дубно.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі, укладений 17.01.2014р. між Управлінням економіки і власності Дубенської міської ради та ОСОБА_1 , зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №95.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) повернути пожежне депо загальною площею 293,2 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 , до комунальної власності територіальної громади м.Дубно в особі Дубенської міської ради.

Скасувати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №4289312 про державну реєстрацію права приватної власності на пожежне депо загальною площею 293,2 кв.м. по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул.16 липня, будинок 52, ) 9111,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул.16 липня, будинок 52, ) 13666,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18.01.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.