ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 січня 2021 року Справа № 903/646/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю помічника судді: Коломейчук С.В.,

представника позивача: Гринчука І.С.,

відповідача Кудряшова П.С. ,

представника третьої особи: Іщика В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств

до відповідача фізичної особи-підприємця Кудряшова Павла Серафимовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Луцька міська рада

про стягнення 7651грн. неустойки та усунення перешкод у користуванні торговельним місцем

встановив: Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця Кудряшова Павла Серафимовича про стягнення 7651грн. неустойки за прострочення в звільненні торговельного місця та усунення перешкод в користуванні торговельним місцем №69 загальною площею 7,18 кв.м., що знаходиться на території "Завокзального ринку" за адресою: вул. Карпенка-Карого, 1, м. Луцьк, шляхом виселення ФОП Кудряшова П.С. (демонтажу малої архітектурної форми).

Заява обґрунтована тим, що договір оренди торговельного місця №1-3/69/18 від 01.07.2019 є припиненим з 31.03.2020 і ФОП Кудряшов П.С. протягом десяти днів після припинення дії договору був зобов`язаний звільнити торговельне місце від малої архітектурної форми.

Проте, відповідач обов`язок в частині звільнення торговельного місця, який встановлено п. 3.2 договору та ч. 1 ст. 785 ЦК України, не виконав, торговельне місце не звільнив, у зв`язку з чим останньому було нараховано 7651грн. неустойки в подвійному розмірі плати за користування торговою площею на підставі ст. 785 ЦК України, виходячи із щомісячної орендної плати 825,70 грн. згідно п.4.1 договору за період з 13.04.2020 по 01.09.2020р.

Ухвалою суду від 09.09.2020р. постановлено відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 08.12.2020 та призначено підготовче засідання на 24.11.2020.

22.10.2020р. на адресу суду від Луцької міської ради надійшла заява (вх.№01-71/36/20) про залучення Луцької міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Заявник вказує, що на підставі рішення Луцької міської ради №9/43 від 05.05.2011 між територіальною громадою м. Луцька, від імені якої діяла Луцька міська рада, та Волинською обласною спілкою споживчих товариств 06.05.2011 укладено додаткову угоду до договору оренди землі щодо продовження терміну оренди земельної ділянки по вул. Карпенка-Карого, 1 у м. Луцьку для обслуговування ринку "Завокзальний" на 22 роки.

Пунктом 3.7. рішення міської ради №9/43 від 05.05.2011 та додаткової угоди до договору оренди землі було зобов`язано Волинську обласну спілку споживчих товариств надати гарантії вільного ведення підприємницької діяльності в рамках чинного законодавства існуючим підприємцям шляхом укладення відповідних господарських договорів оренди торгових місць на термін 22 роки (термін дії договору оренди землі).

Пунктом 4 Рішення Луцької міської ради №9/43 від 05.05.2011 передбачено, що в разі невиконання умов п.3 даного рішення договір оренди буде розірвано Луцькою міською радою в односторонньому порядку.

Таким чином, укладаючи та продовжуючи термін дії договору оренди земельної ділянки з Волинською ОССТ для обслуговування ринку "Завокзальний" Луцька міська рада представляла територіальну громаду м. Луцька і передаючи в оренду земельну ділянку, що належить територіальній громаді міста Луцька міська рада взяла на себе зобов`язання забезпечити при передачі земельної ділянки в оренду права та інтереси жителів громади.

Позивач, в порушення умов рішення Луцької міської ради №9/43 від 05.05.2011 та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки по вул. Карпенка Карого, 1 у м. Луцьку, зобов`язання взяті на себе щодо надання гарантій вільного ведення підприємницької діяльності існуючим підприємцям, шляхом укладення відповідних господарських договорів оренди торгових місць на термін 22 роки, не виконує. Укладаючи короткострокові договори оренди торговельних місць, використовуючи, при цьому, залежність підприємців та маніпулюючи своїм становищем та статусом орендаря, позивач втручається в господарську діяльність підприємців.

Отже, розгляд даного позову безпосередньо стосується прав та інтересів Луцької міської ради, що випливають з укладеного між нею та позивачем договору оренди земельної ділянки та, як наслідок, договору оренди торговельного місця, який позивач вважає припиненим.

Ухвалою суду від 24.11.2020 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Луцьку міську раду.

Ухвалою суду від 16.12.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2020р.

Ухвалою суду від 17.12.2020 відкладено розгляд справи по суті на 29.12.2020.

В судовому засіданні 29.12.2020 відповідно до ч.ч.2, 3 ст.216 ГПК України за згодою учасників справи оголошена перерва до 15.01.2021.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач проти позову заперечив. Вважає договір продовженим, оскільки відповідач не отримував від позивача повідомлення про припинення договору оренди торговельного місця, продовжує користуватися торговельним місцем та сплачує орендну плату.

Представник третьої особи також заперечив проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, господарський суд встановив наступне.

01.07.2019 між Волинською ОССТ (Орендодавець) та ФОП Кудряшовим П.С. (Орендар) укладено договір оренди № 1-18/69/18 торговельного місця, згідно якого відповідачу було передано в тимчасове платне користування торговельне місце № 69, загальною площею 7,18 кв.м., що розташоване на Завокзальному ринку за адресою: м. Луцьку, вул. Карпенка Карого, 1 для розміщення об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми).

Згідно п. 3.1 Договору, вступ орендаря у користування торговельним місцем настає одночасно з підписанням сторонами даного договору. Підписання даного договору свідчить про те, що Орендар отримав в користування Торговельне місце.

Пунктом 3.2 Договору зазначено, що після закінчення строку оренди, передбаченого цим Договором або у випадку дострокового припинення Договору, Орендар зобов`язаний протягом 10 календарних днів повністю звільнити торговельне місце та виконати інші свої зобов`язання перед Орендодавцем в тому числі грошові. Повернення Торговельного місця підтверджується підписанням Акту прийому - передачі Торговельного місця.

Пунктом 4.1. даного договору визначено, що розмір орендної плати за торговельне місце складає 825,70 грн. на місяць в т.ч. ПДВ. Орендна плата сплачується щомісячно на поточний рахунок Орендодавця, не пізніше 20-го числа поточного місяця ( розрахунковий місяць). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць після першого місяця дії договору визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати на офіційний індекс інфляції за попередній місяць. При цьому скоригована сума орендної плати не може бути нижчою за встановлену договором.

Згідно п.6.13 Договору Орендар зобов`язаний до закінчення терміну Договору привести металеву конструкцію у відповідність до вимог п.1.12 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом 15.05.2015р. № 285 (з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільчої системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації - цілодобово; складування матеріалів і устаткування; ведення земляних робіт та будівельно-монтажних робіт; садіння дерев; улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових). У випадку невиконання даного пункту Орендодавець має право припинити договірні відносини та протягом 3 місяців демонтувати металеву конструкцію без рішення суду.

Згідно розділу 8 Договору сторони дійшли згоди, що цей договір є укладеним по 30.09.2019 року. Зміни та доповнення до договору вносяться шляхом підписання додаткових угод, що є невід`ємною частиною договору. Договір може бути припинений внаслідок виконання сторонами своїх обов`язків або внаслідок його розірвання. Договір оренди підлягає розірванню: за взаємною згодою сторін; у випадку припинення суб`єкта господарювання, що є стороною за даним договором; відмови від договору оренди, у випадку прострочення орендарем сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд; у випадку, якщо орендар користується торговельним місцем всупереч договору або всупереч його призначенню; орендар своєю недбалою поведінкою, або з умислом здійснив або створює загрозу пошкодження орендованого майна.

Пунктом 9.1. договору оренди визначено, що письмове повідомлення орендаря вважається належним, якщо відповідна інформація була розміщена на дошці оголошень ринку або надіслана орендарю поштою.

Договір підписаний сторонами та є чинним.

Згідно ч. 1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Оскільки на торговельному місці № 69 знаходиться металоконструкція відповідача з порушенням п. 1.12. Правил безпеки системи газопостачання України (затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015р. № 285), що підтверджує припис АТ «Волиньгаз» № 86 від 21.08.2019р., відповідач, згідно п. 6.13 Договору зобов`язувався до закінчення терміну дії даного договору привести дану металоконструкцію у відповідність до Вимог даних правил.

Враховуючи те, що відповідачем не було виконано дане зобов`язання, позивачем 19.03.2020 на адресу відповідача було надіслано лист № 126/1 від 19.03.2020р., яким облспоживспілка повідомила ФОП Кудряшова П.С. про те, що термін дії договору оренди № 1-18/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. закінчується 31.03.2020р. та продовжуватися на наступний термін не буде. Волинська ОССТ просила відповідача до 10.04.2020р. повністю звільнити торговельне місце № 69.

На підтвердження надіслання даного листа відповідачу позивач надав опис вкладення у лист, завірений відділенням зв`язку, накладну Укрпошти та фіскальний чек від 19.03.2020.

Також, 09.04.2020 та 27.04.2020 Волинська ОССТ повторно направляла відповідачу листи № 139/1 та №151/1 аналогічного змісту з вимогою звільнити торговельне місце.

На підтвердження надіслання відповідачу листів позивач покликається на описи вкладення у лист, завірені відділенням зв`язку, накладні Укрпошти та фіскальні чеки від 09.04.2020 та від 27.04.2020.

Проте торговельне місце № 69 відповідачем не було звільнене від металоконструкції.

На підтвердження факту продовження користування відповідачем об`єктом оренди позивач надав суду акт обстеження торговельного місця №69 від 02.09.2020, складений комісією в складі: Голяра В.В. - головного інженера ринку, Хомич C.Л - інспектора з основної діяльності, Гринчука І.С. - юриста Волинської облспоживспілки про те, що станом на 02.09.2020 на території Завокзального ринку за адресою м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1 на торговельному місці №69 знаходиться металева конструкція, що належить підприємцю Кудряшову П.С.

Зазначене, в свою чергу стало підставою для звернення Волинської обласної спілки споживчих товариств з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України ).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приписами ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

У відповідності до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Передбачені ст.785 ЦК України наслідки пов`язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в ч.2 ст.291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Разом з тим, відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності, заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту зазначеної норми слідує, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідач вказує, що листи позивача про закінчення терміну дії договору та заперечень стосовно продовження використання відповідачем торговельного місця з вимогою про звільнення торговельного місця він не отримував.

Позивач зазначає, що листи про припинення договору та звільнення приміщення №126/1 від 19.03.2020, №139/1 від 09.04.2020 та №151/1 від 27.04.2020 були надіслані на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 43026, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, буд. 9, кв. 69.

Водночас, ФОП Кудряшов П.С. стверджує, що таких листів він не отримував, продовжував користуватися торговельним місцем та сплачував орендну плату за торговельне місце. Відповідач зазначив, що в наданих позивачем в якості доказів надіслання листів, а саме накладних Укрпошти-експрес невірно вказаний його номер телефону як отримувача (контактної особи).

Як доказ повідомлення відповідача про припинення договору та звільнення торговельного місця, позивачем надано суду: опис вкладення у лист від 19.03.2020, завірений відділенням зв`язку, накладна Укрпошти-експрес №939 від 19.03.2020, фіскальний чек від 19.03.2020 в підтвердження відправки листа №126/1 від 19.03.2020; опис вкладення у лист від 09.04.2020, завірений відділенням зв`язку, накладна Укрпошти-експрес №107 від 09.04.2020, фіскальний чек від 09.04.2020 в підтвердження відправки листа №139/1 від 09.04.2020 та опис вкладення у лист від 27.04.2020, завірений відділенням зв`язку, накладна №392 Укрпошти-експрес від 27.04.2020, фіскальний чек від 27.04.2020 в підтвердження відправки листа №151/1 від 27.04.2020.

Як вбачається з накладних Укрпошти, відправлення були здійснені за допомогою виду відправлення "Укрпошта Експрес". В графі "Одержувач" в накладних від 09.04.2020 та від 27.04.2020 зазначено: фізична особа Кудряшову П., АДРЕСА_1 ; контактна особа: Кудряшов П. , т. . В накладній від 19.03.2020 зазначена неповна адреса отримувача (без вулиці та квартири); контактна особа: Кудряшов П. , т. .

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження ФОП Кудряшова П.С: АДРЕСА_2 , телефон - НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що в усіх накладних Укрпошта-експрес від 19.03.2020, від 09.04.2020, від 27.04.2020 невірно вказаний номер телефона отримувача (контактної особи) Кудряшова П.С .

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 N 270 (далі - Правила) передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з статтею 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до п.21 Правил, адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.

Водночас, згідно п. 91 Правил та п. 5.1 Порядку пересилання відправлень "Укрпошта Експрес", розміщених на офіційному веб-сайті АТ "Укрпошта" обов`язковою умовою є зазначення номерів телефонів відправника і адресата (рекомендується вказувати номери мобільних телефонів). При прийманні відправлення Експрес працівник ОПЗ, зокрема, перевіряє правильність заповнення супровідної адреси, наявність номера телефону одержувача та відправника (якщо супровідну адресу було сформовано та роздруковано відправником самостійно). При надходженні до ОПЗ відправлення Експрес з типом доставки Склад-Склад або Двері-Склад на номер мобільного телефону адресата, який зазначено в супровідній адресі, автоматично надходить sms/viber-повідомлення з інформацією про надходження відправлення Експрес до ОПЗ із зазначенням контактного номеру телефона ОПЗ. (п.п. 6.8, 10.1.1 Порядку).

Оскільки, позивачем в накладних-експрес невірно зазначений контактний номер телефона отримувача (відповідача), що є однією з обов`язкових умов надіслання відправлення експрес, відповідачу не були вручені відправлення позивача.

Таким чином, в даному випадку, надані позивачем описи вкладення у цінний лист, фіскальні чеки та накладні-експрес на ім`я отримувача Кудряшова П.С. не є належними та достовірними доказами направлення на адресу відповідача - ФОП Кудряшова П.С. повідомлень про припинення договору та звільнення торговельного місця.

Інших доказів вручення даних листів ФОП Кудряшову П.С суду не надано. Водночас, позивач не був позбавлений права нарочно (безпосередньо на торговельному місці) вручити відповідачу повідомлення-заперечення щодо продовження строку дії договору та надати суду докази вручення повідомлення нарочно.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що договір оренди №1-3/69/18 торговельного місця від 01.07.2019 не припинив свою дію, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача сум штрафних санкцій та усунення перешкод в користуванні торговельним місцем відсутні. Отже, у задоволенні позову, в даному випадку, слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення відповідно до ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 15.01.2021.

Суддя О. Г. Слободян