ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. м. Київ Справа№ 910/13232/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 про повернення зустрічної позовної заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика»

про визнання приналежністю предмету іпотеки

у справі №910/13232/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика»

до 1. Дочірнього підприємства «БЦТ»

2. Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Крупенія»

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Дочірнього підприємства «БЦТ» (далі - відповідач 1), Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Крупенія» (далі - відповідач 3) про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.02.2019, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» та договору № 55/3-1 від 19.06.2017 про припинення зобов`язань переданням відступного, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крупенія».

В обґрунтування позову позивач посилається на укладення спірних правочинів з недотриманням вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки відповідачі 2, 3 не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності на розпорядження майном (обладнанням), яке належить позивачу.

В процесі розгляду справи, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало до Господарського суду міста Києва зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання приналежністю предмету іпотеки за Іпотечним договором № 876/31/1-3 від 04.11.2014 майно, що забезпечує функціонування (постачання електроенергії) комплексу «Рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», а саме: дві комірки з масляними вимикачами 10 кВ (КВ 2001- 13), які знаходяться в 03ТП-2325 і встановлені на 1-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та II секції шини 10 кВ (КІЗ №05014948); кабельну лінію від комірки №1 - Л-ТП-2323-І (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); кабельну лінію від комірки №13 - Л-ТП-2323-ІІ (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); світлофорний об`єкт на заїзді-виїзді біля автомобільної дороги 0101304 Київське півкільце - Крюківщина - Боярка, км 4+430 (ліворуч), що розташовані за адресою: Київська обл., Києво- Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а; холодильне обладнання на базі компресорних станцій, розміщене в рибному ярмарку та комплексі по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», який складається з: адміністративного корпусу «А» площею 1 237,2 кв.м; рибного ярмарку «Б» площею 2 983,0 кв.м; комплексу по зберіганню продуктів харчування «В» площею 16 522,2 кв.м; насосної підстанції «Г» площею 37,5 кв.м. та механічної майстерні «Д» площею 128,7 кв.м, та внутрішньо майданчикову мережу ЗТП/РП-4ч 1000 кВа Трансформатор, що розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 у справі №910/13232/20 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду заяви, що містить зазначення ціни позову та докази сплати судового збору, виходячи з ціни позову.

Приймаючи вказану ухвалу місцевим господарським судом встановлено, що позивачем заявлено майнову вимогу, проте позивач за зустрічним позовом не вказав а ні ціну позову, а ні сплатив судовий збір за його подання.

А тому, враховуючи те, що зустрічний позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд першої інстанції залишив зустрічний позов без руху в порядку ст. 174 ГПК України.

26.10.2020 від позивача за зустрічним позовом до Господарського суду міста Києва надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій він не погодився з позицією суду щодо майнового характеру заявленої ним позовної вимоги та надав докази сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру у сумі 4 204,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.10.2020 у справі №910/13232/20 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання приналежністю предмету іпотеки визнав неподаною та повернув заявнику разом з додатками на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Приймаючи ухвалу від 30.10.2020 місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що заявник не усунув недоліки зустрічного позову, встановлені судом в ухвалі від 12.10.2020 № 910/13232/20 та неправомірно не погодився з висновком суду про майновий характер спору.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/13232/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач 2 зазначив, що місцевий господарський суд в порушення вимог ч. 2 ст. 174 ГПК України, залишаючи зустрічний позов без розгляду, не вказав точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Апелянт наполягає на тому, що ним заявлено дві вимоги немайнового характеру, при цьому до заяви від 26.10.2020 подано докази сплати судового збору за дві немайнові вимоги на суму 4 204,00 грн, а тому суд першої інстанції необґрунтованою та з порушенням норм процесуального та матеріального права повернув зустрічний позов з додатками.

Як зазначив апелянт, заявлені позовні вимог не є вимогами майнового характеру, оскільки не містить вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги. Зустрічна позовна заява не містить вимог, які підлягають вартісній оцінці, таких як підтвердження права на майно, на володіння майном, на використання майна, про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/13232/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 у справі №910/13232/20 залишено без руху апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/13232/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №910/13232/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/13232/20. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/13232/20 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заперечення, пояснення, заяви до 29.12.2020.

Позивач, відповідачі 1 та 3 своїм правом не скористались, відзив на апеляційну скаргу не подали, що не є перешкодою для апеляційного перегляду ухвали, яка відповідно до приписів ст. 232 ГПК України є судовим рішення, згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України. Про апеляційний розгляд учасники судового процесу повідомлені належним чином за вимогами ст. 120 ГПК України.

За статтею 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №910/13232/20 було надіслано судом 10.12.2020, зареєстровано 11.12.2020 та оприлюднено 14.12.2020 в Єдиному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93435389).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

В силу ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. (ч.ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи те, що останній день строку припадає на вихідний - 09.01.2021, апеляційний господарський за приписами ч. 4 ст. 116 ГПК України ухвалює дану постанову у перший робочий день, тобто 11.01.2021.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 , 4 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання приналежністю предмету іпотеки за Іпотечним договором № 876/31/1-3 від 04.11.2014 майно, що забезпечує функціонування (постачання електроенергії) комплексу «Рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», а саме: дві комірки з масляними вимикачами 10 кВ (КВ 2001- 13), які знаходяться в 03ТП-2325 і встановлені на 1-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та II секції шини 10 кВ (КІЗ №05014948); кабельну лінію від комірки №1 - Л-ТП-2323-І (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); кабельну лінію від комірки №13 - Л-ТП-2323-ІІ (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); світлофорний об`єкт на заїзді-виїзді біля автомобільної дороги 0101304 Київське півкільце - Крюківщина - Боярка, км 4+430 (ліворуч), що розташовані за адресою: Київська обл., Києво- Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а; холодильне обладнання на базі компресорних станцій, розміщене в рибному ярмарку та комплексі по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», який складається з: адміністративного корпусу «А» площею 1 237,2 кв.м.; рибного ярмарку «Б» площею 2 983,0 кв.м.; комплексу по зберіганню продуктів харчування «В» площею 16 522,2 кв.м.; насосної підстанції «Г» площею 37,5 кв.м. та механічної майстерні «Д» площею 128,7 кв.м., та внутрішньо майданчикову мережу ЗТП/РП-4ч 1000 кВа Трансформатор, що розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а.

Позовні вимоги по зустрічному позову обґрунтовані тим, що 04.11.2014 між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ТЛК «Арктика» було укладено Кредитний договір №876/31/1, який діє з усіма змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами №1 від 29.12.2014, №2 від 20.04.2015, №3 від 29.12.2014. В забезпечення виконання зобов`язань боржника за Кредитним договором, 04.11.2014 між АТ «Ощадбанк» та боржником було укладено Іпотечний договір №876/31/1-3, предметом якого є рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», який розташований за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а.

Відповідач 2 зазначив, що під час розгляду справи №911/2129/17 було встановлено, що спірне обладнання було спроектовано, виготовлено, налагоджено і запущено на замовлення ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» для забезпечення електропостачання комплексу споруд «Рибний ярмарок» та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія» з розробленої потужністю для можливості безперервного забезпечення електропостачання холодильних камер і логістичного центру ще до передачі комплексу в імпорт АТ «Ощадбанк». Крім того, від спірного обладнання взагалі залежить можливість функціонування комплексу «Рибний ярмарок» та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія».

Отже, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» у своєму зустрічному позові вказує, що предметом позову є визнання приналежністю предмету іпотеки за Іпотечним договором № 876/31/1-3 від 04.11.2014 саме спірного нерухомого майна, що забезпечує функціонування (постачання електроенергії) комплексу «Рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», а саме: дві комірки з масляними вимикачами 10 кВ (КВ 2001- 13), які знаходяться в 03ТП-2325 і встановлені на 1-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та II секції шини 10 кВ (КІЗ №05014948); кабельну лінію від комірки №1 - Л-ТП-2323-І (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); кабельну лінію від комірки №13 - Л-ТП-2323-ІІ (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); світлофорний об`єкт на заїзді-виїзді біля автомобільної дороги 0101304 Київське півкільце - Крюківщина - Боярка, км 4+430 (ліворуч), що розташовані за адресою: Київська обл., Києво- Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а; холодильне обладнання на базі компресорних станцій, розміщене в рибному ярмарку та комплексі по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», який складається з: адміністративного корпусу «А» площею 1 237,2 кв.м; рибного ярмарку «Б» площею 2 983,0 кв.м; комплексу по зберіганню продуктів харчування «В» площею 16 522,2 кв.м; насосної підстанції «Г» площею 37,5 кв.м. та механічної майстерні «Д» площею 128,7 кв.м, та внутрішньо майданчикову мережу ЗТП/РП-4ч 1000 кВа Трансформатор, що розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 186 ЦК України).

Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором (ч. 3 ст. 576 ЦК України).

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» визначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. У разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном.

Таким чином, враховуючи приписи ЦК України, Закону України «Про іпотеку» приналежностями до основної речі у будь-якому випадку є річ. Приналежності входять до предмету іпотеки та підлягають вартісній оцінці, а тому вимоги по зустрічному позову носять майновий характер.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.08.2020 №910/13737/19 зазначає, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658-III) звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості, а також визнання приналежністю предмету іпотеки за Іпотечним договором № 876/31/1-3 від 04.11.2014 майно, що забезпечує функціонування (постачання електроенергії) комплексу «Рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», та складається з об`єктів нерухомості, а саме: дві комірки з масляними вимикачами 10 кВ (КВ 2001- 13), які знаходяться в 03ТП-2325 і встановлені на 1-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та II секції шини 10 кВ (КІЗ №05014948); кабельну лінію від комірки №1 - Л-ТП-2323-І (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); кабельну лінію від комірки №13 - Л-ТП-2323-ІІ (ЗхАПвЭгп 1x120 1,6 км); світлофорний об`єкт на заїзді-виїзді біля автомобільної дороги 0101304 Київське півкільце - Крюківщина - Боярка, км 4+430 (ліворуч), що розташовані за адресою: Київська обл., Києво- Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а; холодильне обладнання на базі компресорних станцій, розміщене в рибному ярмарку та комплексі по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістик центр «Скандинавія», який складається з: адміністративного корпусу «А» площею 1 237,2 кв.м.; рибного ярмарку «Б» площею 2 983,0 кв.м.; комплексу по зберіганню продуктів харчування «В» площею 16 522,2 кв.м.; насосної підстанції «Г» площею 37,5 кв.м. та механічної майстерні «Д» площею 128,7 кв.м., та внутрішньо майданчикову мережу ЗТП/РП-4ч 1000 кВа Трансформатор, що розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Визнання приналежності спірного майна є вимогою майнового характеру.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За таких обставин, місцевий господарський суд постановив спірну ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта на те, що предмет зустрічного позову носить немайновий характер, апеляційним господарським судом до уваги не приймається, оскільки зазначене твердження апелянта не відповідає приписам Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, ч. 3 ст. 13 ГПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Отже, тягар доказування за позовом Законом покладено на позивача.

За приписами ч.1 ст.14 ГПК України, якою визначена диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд за відсутності відповідних доказів (звіту про оцінку нерухомого майна, як приналежності головної речі, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором, інших письмових доказів щодо вартості цього майна) не може самостійно визначити ціну позову, що позбавило місцевий господарський суд визначити суму судового збору зі спору майнового характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи відповідача 2, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/13232/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Керуючись ст. ст. 129, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі № 910/13232/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

3. Матеріали справи №910/13232/20 повернути до Господарського суду міста Києва для подальшого провадження.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова