РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2021Справа № 910/16787/20

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (вул. І.Федорова, буд. 32, літ. А, м. Київ, 03038) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» (п-т Героїв Сталінграда, буд.4, корп. 6А, м. Київ, 04210) про стягнення страхового відшкодування, пені та трьох відсотків річних від простроченої суми,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ», в якому просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн, пеню в розмірі 3018,69 грн та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 754,67 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.11.2019 о 16:00 год по вул. Русанівська набережна, буд. 7 у м. Києві між застрахованим позивачем автомобілем «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_2 сталася дорожньо-транспортна пригода. Цивільно-правова відповідальність водія «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 124453,30 грн. Вважає, що відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) подати заперечення на відповідь на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем отримано 26.11.2020, відповідачем - 30.11.2020, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, додаткових заяв/клопотань сторонами не подано.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

18.10.2019 між позивачем Публічним акціонерним товариством «Українська страхова група» (страховик) та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті зі строком дії з 24.10.2019 по 23.10.2020 та страховою сумою 900000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 договору предметом цього договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом - страхування наземного транспортного засобу (КАСКО); відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної майну третіх осіб застрахованим транспортним засобом - добровільне страхування цивільно-правової відповідальності водія; життям, здоров`ям та/або працездатністю застрахованих осіб - добровільне страхування від нещасного випадку з водієм та пасажирами.

28.11.2019 о 16:00 год по Набережній Русанівська, бу.7 в м. Києві між автомобілем «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 23.12.2019 (справа № 755/19878/19) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Станом на день розгляду справи № 910/16787/20 вказана постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 23.12.2019 набрала законної сили.

02.12.2019 до позивача звернулася страхувальник ОСОБА_1 із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Згідно акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 02.12.2019, складеного позивачем, автомобіль «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди отримав такі механічні пошкодження: потертість та зміщення заднього бамперу; розрив, потертість та зміщення заднього спойлера бампера; зміщення лівої накладки боковини.

Відповідно до рахунку № 1004174 від 10.12.2019, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Віннер ЛЦКА» вартість ремонтних робіт по автомобілю «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 складає 124453,30 грн.

В подальшому на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 12.12.2019, страхового акту № ДККА-69030 від 12.12.2019 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 124453,30 грн, про що свідчить платіжне доручення № 30288 від 12.12.2019.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем на підставі полісу №АО/0339680 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 17.02.2019 до 16.02.2020 включно та лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну на рівні 100000,00 грн та сумою франшизи у розмірі 1000 грн.

06.04.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування за вих. № 42318, яку відповідачем отримано 15.04.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи 28.11.2019 о 16:00 год по Набережній Русанівська, бу.7 в м. Києві між автомобілем «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до пошкодження транспортних засобів.

Вина водія автомобіля «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 23.12.2019 (справа № 755/19878/19), яка станом на день розгляду справи набрала законної сили.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За страховим актом позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника у розмірі 124453,30 грн та перераховано дану суму в рахунок проведення відповідних ремонтних робіт, що підтверджується платіжним дорученням № 30288 від 12.12.2019.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Враховуючи суму франшизи за полісом №АО/0339680 та ліміт відповідальності за вказаним полісом позивачем нараховано до сплати відповідачу 99000,00 грн відшкодування у порядку суброгації.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 ЦК України.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку по виплаті страхового відшкодування перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.

З урахуванням викладеного позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 99000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем до сплати відповідачу також нараховано 3018,69 грн пені та 3% річних у розмірі 754,67 грн.

Згідно пункту 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то відповідач отримавши вимогу позивача 15.04.2020 та не виплативши суму страхового відшкодування у визначений строк, допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування правової норми зазначена у постанові Верховного Суду по справі № 910/18319/16 від 07.02.2018 р.

З огляду на встановлене, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 3018,69 грн, 3% річних у розмірі 754,67 грн, нарахованих за період прострочення виконання грошового зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок даних нарахувань є арифметично вірним та приймається судом.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» (п-т Героїв Сталінграда, буд.4, корп. 6А, м. Київ, 04210, ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (вул. І.Федорова, буд. 32, літ. А, м. Київ, 03038, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування у розмірі 99000 грн 00 коп, пеню у розмірі 3018 грн 69 коп, 3% річних у розмірі 754 грн 67 коп та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн 00 коп, а всього 104875 (сто чотири тисячі вісімсот сімдесят п`ять) грн 36 (тридцять шість) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 19.01.2021.

Суддя В.О.Демидов