Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021Справа № 910/10439/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "РВС Банк"

до Благодійної організації "Благодійний Фонд "Серце Миру"

про стягнення 56 596,04 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва із позовом звернулось Акціонерне товариство "РВС Банк" (далі - АТ "РВС Банк", позивач) до Благодійної організації "Благодійний Фонд "Серце Миру" (далі - БО "БФ "Серце Миру", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 56 596,04 грн. за договором оренди.

У обґрунтування своїх вимог АТ "РВС Банк" посилається на порушення відповідачем умов договору оренди нерухомого майна від 01.01.2018 р. в частині своєчасного здійснення орендних платежів, внаслідок чого у БО "БФ "Серце Миру" утворилась заборгованість.

У позові АТ "РВС Банк" просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 33 350,64 грн., пеню у сумі 17 957,65 грн., інфляційні втрати у сумі 3 480,77 грн. та 3 % річних у сумі 1 806,98 грн., що разом становить 56 596,04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 01.01.2018 р. між АТ "РВС Банк" (орендодавець) та БО "БФ "Серце Миру" (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна (далі - договір). Відповідно до умов цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нерухомого майна, що складається з приміщення № 23 площею 139,7 кв.м., розташоване на шостому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Віскозна, 17-А (п. 1.1).

Приймання-передача приміщення здійснюється уповноваженими представниками сторін з обов`язковим підписанням акту приймання-передачі приміщення протягом 3 календарних днів після набрання чинності цього договору (п. 3.1, 3.2 договору). Приміщення вважається переданим в оренду з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення (п. 3.3 договору).

Строк оренди приміщення розпочинається з дати передачі орендарю приміщення, що оформлюється відповідним актом приймання-передачі та закінчується 31.12.2018 р. (п. 4.1 договору).

За оренду приміщення орендар вносить орендну плату в національній валюті в розмірі, встановленому цим договором на підставі виставлених орендодавцем рахунків (п. 5.1 договору). Розмір щомісячної орендної плати за цим договором становить 5 588,00 грн. (п. 5.2 договору). Внесення орендної плати здійснюється до 10 числа поточного місяця шляхом переказу грошових коштів у відповідній сумі на поточний рахунок орендодавця (п. 5.3 договору). Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі (п. 6.3.5 договору).

Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами і скріплення печатками та діє до 31.12.2018 р. (п. 14.2, 14.3).

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань за договором оренди АТ "РВС Банк" передало у користування БО "БФ "Серце Миру" приміщення № 23 площею 139,7 кв.м., розташоване на шостому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Віскозна, 17-А, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2018 р.

Відповідно до п. 5.11 договору факт надання послуг за договором оренди підтверджується підписанням сторонами щомісячного акту приймання-передачі послуг, що складається орендодавцем та надається орендарю не пізніше останнього робочого дня поточного місяця за звітній місяць. Акт приймання-передачі послуг підписується та повертається орендарем протягом 3 банківських днів з моменту його отримання. У випадку якщо акт приймання-передачі наданих послуг не отриманий орендарем без поважних причин або якщо отриманий орендарем акт не підписаний ним без поважних причин, або неповернутий ним орендодавцю у визначений цим пунктом строк, послуги вважаються наданими орендодавцем та прийнятими орендарем в обсязі, зазначеному у акті.

Таким чином, у договорі сторони погодили право позивача на складання одностороннього акту, якщо орендар безпідставно відмовляється від належного оформлення прийняття наданих послуг оренди, тобто вказана умова договору була спрямована на захист інтересів орендодавця.

07.08.2020 р. АТ "РВС Банк" направило відповідачу для підписання акти надання послуг оренди за період з липня по грудень 2018 р., які відповідач отримав 13.08.2020 р., про що свідчить витяг з сайту АТ "Укрпошта" про відстеження поштових відправлень, проте, залишив їх без розгляду. Водночас, жодних заперечень щодо вартості оренди за цими актами відповідач не надав, доказів на спростування факту неотримання зазначених актів відповідач також не надав.

Отже, суд вважає, що послуги оренди за вказаними актами були надані позивачем у повному обсязі та належним чином.

Однак, зі свого боку, БО "БФ "Серце Миру" зобов`язання перед АТ "РВС Банк" зі сплати орендних платежів виконало неналежним чином, у період з липня 2018 р. по грудень 2018 р. орендну плату у сумі 33 350,64 грн. - не сплатило.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості оренди відповідач суду не надав, доводів позивача не спростував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з БО "БФ "Серце Миру" заборгованості у сумі 33 350,64 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню, нараховану за прострочення зобов`язання на підставі п. 8.2 договору у сумі 17 957,65 грн.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті 8.2 договору сторони погодили, що орендар у разі прострочення внесення орендної плати сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проте, у пункті 8.5 договору сторони дійшли згоди, що штрафні санкції за цим договором не обмежуються шестимісячним строком встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у заявленій позивачем сумі - 17 957,65 грн.

Також за порушення зобов`язання позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у сумі 3 480,77 грн. та 3 % річних у сумі 1 806,98 грн. Указані нарахування суд вважає обгрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 3 480,77 грн. та 3 % річних у сумі 1 806,98 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

На підставі викладеного суд задовольняє позов АТ "РВС Банк" у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову витрати судового збору покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "РВС Банк" до Благодійної організації "Благодійний Фонд "Серце Миру" про стягнення заборгованості у сумі 56 596,04 грн. задовольнити.

Стягнути з Благодійної організації "Благодійний Фонд "Серце Миру" (01135, м. Київ, вул. Вячеслава Чорновола, 26/2, офіс 1; ідентифікаційний код 39437465) на користь Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код 39849797) заборгованість у сумі 33 350 (тридцять три тисячі триста п`ятдесят) грн. 64 коп., пеню у сумі 17 957 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 65 коп., інфляційні втрати у сумі 3 480 (три тисячі чотириста вісімдесят) грн. 77 коп., 3 % річних у сумі 1 806 (одна тисяча вісімсот шість) грн. 98 коп. та судовий збір у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складений 12 січня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.