ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м.Харків Справа № 913/643/20

Провадження №15/913/643/20

За позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул.Грушевського, буд.1-Д, м.Київ, 01001)

до Фізичної особи-підприємця Гусейнова Рашад Імран-огли ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 17 616 грн 77 коп.

Суддя Смола С.В.

Без повідомлення (виклику) представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», позивач) 30.11.2020 звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гусейнова Рашад Імран-огли (далі - ФОП Гусейнов Рашад Імран-огли, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.06.2018 за кредитом у сумі 15 311 грн 14 коп., заборгованості за відсотками у сумі 445 грн 78 коп., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в сумі 900 грн 00 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у сумі 959 грн 85 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 04.06.2018 ФОП Гусейнов Рашад Імран-огли через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписано із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ».

Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» http://privatbank.ua.

Таким чином, 04.06.2020 між сторонами укладений кредитний договір.

04.06.2018 позивачем перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 60 000 грн 00 коп.

Відповідач у порушення умов договору та приписів законодавства кредитні кошти не повернув.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2020 справа передана на розгляд судді Смолі С.В.

Ухвалою господарського суду від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд ураховує, що поштова кореспонденція у справі - ухвала Господарського суду Луганської області від 07.12.2020, надсилалась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул.Танкістів, буд.20, кв.2, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, та повернулась на адресу суду із відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч.3 та 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 8 ст.252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Як зазначив позивач, 04.06.2018 ФОП Гусейнов Рашад Імран-огли через систему інтернет-клієн-банкінгу підписав із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ». Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ «КБ «ПриватБанк».

Таким чином, 04.06.2018 між сторонами укладено кредитний договір б/н, який за своєю правовою є договором приєднання.

04.06.2018 на підставі укладеного договору позивачем перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 60 000 грн 00 коп.

Відповідач у передбачений договором строк не повернув кредитні кошти, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивачем на підтвердження факту укладення між сторонами у справі кредитного договору від 04.06.2018 надана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (а.с.13).

У анкеті-заявці вказані істотні умови кредитного договору: вид кредиту - строковий (пункт 1.1 анкети); розмір кредиту - визначається ПриватБанком, вказується у профайлі позичальника на сайті kub.pb.ua (п.1.2 анкети); строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів (п.1.3 анкети); проценти (комісія) за користування кредитом - 2% в місяць від початкового розміру кредиту (п.1.4 анкети); порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (п.1.5 анкети); у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5 заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг. Укладення кредитного договору здійснюється в порядку, визначеному розділом 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг. Клієнт доручає банку розмістити у мережі інтернет відомості про його бізнес-проект, за яким банк надає кредит (п.1.6 анкети).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (у редакції, чинній станом на час підписання анкети-заявки) електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Частинами 1-2 ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (у редакції, чинній станом на час підписання анкети-заявки) передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Указана анкета-заявка підписана ФОП Гусейновим Рашад Імран-огли електронним цифровим підписом 04.06.2018, що підтверджується матеріалами справи (а.с.14).

Таким чином 04.06.2018 між АТ КБ «ПриватБанк» та ФОП Гусейновим Рашад Імран-огли укладено кредитний договір шляхом приєднання позичальника до публічної оферти через підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ».

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником. Згідно частини 2 цієї статті, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відтак, виникненню обов`язку у позичальника повернути кредит передує видача кредиту банком.

У позовній заяві позивач зазначив, що на підставі укладеного 04.06.2018 кредитного договору ним перераховано відповідачеві грошові кошти в сумі 60 000 грн 00 коп., у той час як до матеріалів справи надано банківську виписку з 04.06.2018 по 29.10.2020 про видачу 50 000 грн 00 коп. (а.с.23).

З указаної виписки вбачається факт перерахування на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ФОП Гусейнова Р.І. коштів у сумі 50 000 грн 00 коп. з призначенням платежу «видача кредиту КУБ згідно договору б/н та розділу 3.2.5 pb.ua/terms». Далі у виписці міститься інформація про погашення заборгованості за кредитним договором від 03.12.2018 б/н.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зауважує, що доказів на підтвердження видачі кредитних коштів на виконання умов кредитного договору від 04.06.2018 б/н у сумі 60 000 грн 00 коп. позивачем в порушення викладених приписів законодавства не надано.

Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 відкритий ФОП Гусейнову Р.І. на виконання саме умов кредитного договору від 04.06.2018 б/н, а не іншого кредитного договору.

У наданих позивачем виписках (а.с.24-40) міститься інформація про нарахування відсотків, нарахування комісійної винагороди, пені та погашення комісії, процентів і заборгованості саме за кредитним договором від 03.12.2018 б/н, а не за договором від 04.06.2018 б/н, з огляду на що вказані виписки судом до уваги не беруться.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що позивачем належними доказами не доведено ані факту видачі кредиту за договором від 04.06.2018 б/н, ані наявності заборгованості за кредитом, процентами, комісією за цим кредитним договором.

Отже, в позові слід відмовити за недоведеністю вимог.

Судовий збір у сумі 2 102 грн 00 коп. покладається на позивача згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240, 252 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Фізичної особи-підприємця Гусейнова Рашад Імран-огли відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.

3. Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (вул.Грушевського, буд.1-Д, м.Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Гусейнов Рашад Імран-огли ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. Смола