ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року Справа № 923/1198/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., розглянувши справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Херсонська область, м.Скадовськ, вул.Мангубінська, 2, код ЄДР 38727770) Скадовської філії ДП "Адміністрація морських портів України"

до відповідача: Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" (Херсонська область, м.Скадовськ, вул.Мангубінська, 2, код ЄДР 01125703)

про стягнення 186 739грн. 80коп.

Описова частина рішення. ДП "Адміністрація морських портів України" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" 186 739грн. 80коп., що складаються з: 133815,10 грн. боргу, 10956,34грн. в якості 3% річних, 19344,44грн. втрат від інфляції, 22623,92грн. пені у правовідносинах за договором №3-П-СКФ-18 від 12.01.2018 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію та утримання технологічних мереж електропостачання.

Позов обгрунтовано твердженням про порушення відповідачем зобов`язань з оплати за рахунком №41 від 31.01.2018.

Ухвалою суду від 01.12.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. без виклику представників сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження отримана відповідачем 04.12.2020, що підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило.

Відзиву на позовну заяву також не надходило.

Розгляд справи здійснюється за наявними у ній матеріалами.

Суд встановив:

12.01.2018 між ДП "Адміністрація морських портів України" (позивач,за текстом - Адміністрація) та ДП "Скадовський морський торговельний порт" (відповідач, за текстом - Підприємство) укладено договір №3-П-СКФ-18 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та утримання технологічних мереж електропостачання, відповідно до п.1.1 якого відповідач зобов`язався відшкодовувати позивачу витрати за спожиту електроенергію та послуги щодо утримання технологічних мереж електропостачання.

Сторонами додатковою угодою №1 від 17.04.2019 та додатковою угодою №2 від 17.06.2020 вносилися зміни до умов договору.

Судом досліджується договір у редакції від 12.01.2018, оскільки предметом спору є несплата відповідачем рахунку за січень 2018, правовідносини у спірний період регулювалися умовами, погодженими сторонами у цій редакції договору.

Розділом 2 договору сторони узгодили розмір відшкодування та порядок розрахунків.

Відповідно до п.2.1. договору сума щомісячного відшкодування витрат по сплаті за спожиту електричну енергію розраховується згідно діючого на момент сплати тарифу енергопостачального підприємства, з яким Адміністрацією укладено договір на постачання електричної енергії. Відшкодування витрат здійснюється Підприємством на підставі підписаного Сторонами акту-розрахунку використання електроенергії.

У пункті 2.2. договору сторони встановили, що розмір відшкодування витрат, пов`язаних з використанням реактивної енергії обчислюється відповідно до виставленого Адміністрації енергопостачальним підприємством рахунку та нараховується у відсотковому співвідношення використаної Підприємством активної електричної енергії.

Умовами пункту 2.3. договору сторони встановили, що сума відшкодування витрат на утримання технологічних мереж електропостачання розраховується згідно чинного на момент сплати тарифу на відшкодування витрат на утримання технологічних мереж електропостачання, який затверджується наказом Адміністрації.

Згідно з пунктом 2.4. договору облік електричної енергії та витрат на утримання технологічних мереж електропостачання, які отримує Підприємство, здійснюється на підставі розрахунків Адміністрації, які обчислюються у відповідності до кількості спожитої електроенергії, згідно показників лічильників, а у разі відсутності лічильників - згідно встановленої потужності обладнання об`єктів Підприємства.

За нормами пункту 2.5. договору його учасники погодили, що Підприємство відшкодовує Адміністрації витрати по сплаті за спожиту електричну енергію та послуги з утримання технологічних мереж електропостачання щомісячно протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставленого Адміністрацією рахунку. В разі порушення строків оплати Адміністрація має право не реєструвати податкову накладну в єдиному реєстрі податкових накладних .

Відповідно до п.2.7 договору Підприємство зобов`язане підписати Акт наданих послуг протягом 3-х робочих днів з моменту його отримання від Адміністрації або надати мотивовану відмову від підписання Акту наданих послуг. Якщо Підприємство протягом цього періоду не надасть Адміністрації свої зауваження щодо Акту наданих послуг, цей Акт вважається прийнятим.

Пунктом 7.1 договору сторони узгодили, що згідно зі ст.631 ЦК України умови цього Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.01.2018. Цей Договір діє до 31.12.2018.

Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, які виникли в період його дії але не були виконані Сторонами у повному обсязі (пункт 7.2 договору).

У виконання умов договору сторонами 31.01.2018 складено та підписано акт виконаних робіт (надання) послуг №39.

У першому рядку акту "Транзитні послуги енергопостачання" сторонами визначено кількість переданої електричної енергії (активна електрична енергія) 36661 кВт.год на суму 78285,53грн., у другому рядку "Відшкодування послуг щодо утримання технологічних мереж" 26661 кВт.год на суму 30 795,24грн., у третьому рядку "Транзитні послуги енергопостачання" сторонами вказано кількість реактивної електричної енергії 11418 кВт.год на суму 2431,81грн.

На підставі Акту №39 позивачем відповідачу виставлено рахунок №41 від 31.01.2018 на відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та утримання технологічних мереж на суму 133815,10грн. з ПДВ.

На час звернення до суду з позовом, позивач стверджує про нездійснення відповідачем оплати за вказаним рахунком.

На підставі ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникли господарські зобов`язання, які в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами досліджуваного договору відповідач мав здійснити оплату протягом п`яти банківських днів з моменту виставленого Адміністрацією рахунку.

Отже, оплата за рахунком №41 від 31.01.2018 мав бути здійснений відповідачем до 07.02.2018 включно.

Відповідачем не спростовано тверджень позивача щодо нездійснення оплати відшкодування, доказів на підтвердження оплати не надано.

До позовних вимог позивачем віднесено стягнення втрат від інфляції у сумі 19344,44грн., та в якості 3% річних у сумі 10956,34грн., нарахованих за період з 08.02.2018 до 01.11.2020 із суми боргу у 133815,10грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом не встановлено, що сторонами умовами договору встановлений інший, ніж 3% розмір процентів річних.

Позов заявлено 15.11.2020 (за поштовим штемпелем на конверті).

Судом перевірено наведені позивачем розрахунки втрат від інфляції та відсотків річних. Вчинені судом розрахунки залучено до справи.

Здійснені позивачем розрахунки втрат від інфляції та 3% річних не перевищують нормативні.

Викладені встановлені судом обставини та наведені норми є підставами для задоволення позовних вимог про стягнення 133815,10грн. боргу, 19344,44грн. на відшкодування втрат у зв`язку з інфляцією та 10956,34грн. в якості 3% річних.

До позовних вимог позивачем включено стягнення 22623,92грн. пені, нарахованих на підставі п.4.3 договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 08.02.2018 по 08.08.2018.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі, неустойкою.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частинами 4 та 6 ст.231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором; штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони у п.4.3 передбачили відповідальність Підприємства за порушення строку проведення сплати, визначених п.2.5 договору, у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на момент прострочення, від суми прострочення, за кожен день прострочення зобов`язання.

Судом перевірено розрахунок пені. Він вчинений позивачем правильно, не перевищує нормативного.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22623,92грн. пені.

При ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За подання позову із ціною 186739,80грн. судовий збір становить 2801,10грн.

Позивачем при поданні позовної заяви платіжним дорученням №149 від 05.11.2020 до державного бюджету перераховано 2801,10грн. судового збору.

Відповідно до ст.129 ГПК України в разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Відтак, відповідач має відшкодувати позивачу судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2801,10грн.

Керуючись ст.ст.123, 129, ст.233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" (Херсонська область, м.Скадовськ, вул.Мангубінська, 2, код ЄДР 01125703) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Херсонська область, м.Скадовськ, вул.Мангубінська, 2, код ЄДР 38727770) 133815 грн. 10коп. боргу, 10956грн. 34 коп. в якості 3% річних, 19344грн. 44коп. втрат від інфляції, 22623грн. 92коп. пені, 2801грн. 10коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2021

Суддя Н.А. Павленко