ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2021 року м.Дніпро Справа № 912/2213/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020 (дата складення повного рішення 17.09.2020, суддя Вавренюк Л.С.) та товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2020 (суддя Вавренюк Л.С.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс"

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс"

про стягнення 35 629,08 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" заборгованості за понаднормативний простій автомобіля, у сумі 35 548,08 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору перевезення вантажів № 25 від 14.05.2020 в частині повної та своєчасної оплати.

ІІ. Короткий зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020 у даній справі позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" заборгованість за понаднормативний простій автомобіля у сумі 11 999,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 714,68 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано посиланням на безпідставне нарахування позивачем штрафу за понаднормативний простій 26.05.2020, 27.05.2020, 28.05.2020 та 30.05.2020, а також наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за простій автотранспорту за дві доби простою 20.05.2020 та 21.05.2020.

Додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2020 у даній справі стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар - Україна Плюс" 2040,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення обґрунтовано тим, що оскільки позовні вимоги у даній справі задоволені судом частково, то судові витрати відповідача на правничу допомогу відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із згаданим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 35 548,08 грн, витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Аргументуючи апеляційну скаргу, скаржник вказує, що господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що зміна відомостей про авто та водія у перепідписаній сторонами заявці є новою заявкою, відтак, надав додатковий час для завантаження та замитнення, частково відмовивши у стягненні штрафу за понаднормативний простій за 26.05.2020, 27.05.2020, 28.05.2020, 30.05.2020.

Заявник вважає, що за наявності факту понаднормативного простою на завантаженні та замитненні під час здійснення перевезення, товариство з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс", будучи перевізником не повинно було доводити суду невинуватість замовника чи відправника вантажу. На особу, яка порушила зобов`язання, законодавство покладає обов`язок довести відсутність своєї вини.

Не погодившись із додатковим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" у стягненні з товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник зазначає, що часткове задоволення позову не є заслугою представника відповідача адвоката Позненко Ю.В., а є помилкою суду, у зв`язку з чим позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду від 07.09.2020 у даній справі.

На думку позивача, обсяг наданих товариству з обмеженою відповідальністю "Агродар-України Плюс" адвокатом Позненко Ю.В. правничих послуг, що зводяться до подачі відзиву, заперечення, участі в одному з трьох судових засідань, не відповідає їх вартості у сумі 6 000,00 грн та є неспівмірними зі складністю справи.

3.2 Доводи інших учасників справи

Відповідач у поданій заяві вважає за можливе розгляд апеляційної скарги без подання відзиву на апеляційну скаргу.

З приписами ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2020 для розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020 визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Мороз В.Ф., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2020 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів відповідачу листом з описом вкладення, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

20.10.2020 до суду апеляційної інстанції надійшов другий примірник апеляційної скарги від 29.09.2020 вих.№1415 товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс", до якої додано докази надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення відповідачу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.10.2020 для розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2020 визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Мороз В.Ф., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2020 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів відповідачу листом з описом вкладення, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

20.10.2020 до суду апеляційної інстанції надійшов другий примірник апеляційної скарги від 30.09.2020 вих.№1416 товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс", до якої додано докази надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення відповідачу .

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.202 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи; об`єднано розгляд даної апеляційної скарги разом із розглядом апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (замовник) укладено договір на перевезення вантажів №25 від 14.05.2020.

Згідно п.2.1. договору перевезення вантажу, виконується перевізником на підставі заявки, що підписується двома сторонами в якій зазначається: найменування вантажу, його кількість, розміри, умови та терміни перевезення, маршрут, місце та час завантаження, розвантаження, повне найменування вантажовідправника та вантажоодержувача.

Пунктом 2.2.4 договору встановлено, нормативний термін на завантаження - замитнення або розмитнення - розвантаження - 24 години на території ЄС та 48 годин на території України та країн СНД, якщо інше не погоджено в заявці.

Простій транспортного засобу по маршруту слідування чи на кордоні у відповідності до інструкцій замовника чи з його вини вважається понаднормативним простоєм (п.2.5. договору).

У випадку погодження умов сторін, згідно умов конкретного перевезення вантажу, направляє Замовнику, підтверджену печаткою або штампом "заявку на перевезення" з вказаними даними водія та державними номерними знаками транспортного засобу, (п.3.1.1. договору).

При цьому, перевізник зобов`язаний надати для виконання вантажний автомобіль, за характеристиками, придатний для перевезення вантажу зазначеного в заявці, враховуючи його специфіку (п. 3.1.2. договору) та подати під навантаження технічно справний автомобіль, придатний до перевезення вантажу відповідно до заявки.

Відповідно до п. 3.2.2., п.3.2.3., п.3.2.6 договору замовник зобов`язаний забезпечити своєчасне і повне оформлення у встановленому порядку транспортних документів; здійснювати власними силами та за власні кошти навантаження, його розміщення та закріплення; забезпечити документами на перевезення вантажу та своєчасно проводити розрахунки із перевізником за надані транспортні послуги.

Згідно п.5.8. договору передбачено обов`язок замовника сплатити штраф за понаднормативний простій транспортного засобу у розмірі 200 євро за кожну добу простою включаючи вихідні і святкові дні.

Договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до моменту розірвання його однією із сторін, про що повинно бути письмово повідомлено другій стороні не пізніше ніж за 14 днів до дати розірвання (п. 8.5. договору).

Договір підписано повноважними представниками обох сторін, підписи яких скріплено відповідними круглими печатками.

Відповідно до підписаної сторонами договору заявки №1 від 14.05.2020 до договору від 14.05.2020 №25 ТОВ "Агродар-Україна Плюс" замовило у ТОВ "Негабарит-Сервіс" перевезення комбайну Рlоеgег (далі - комбайн) за маршрутом (м.Зембіце, Польща) - (с.Треповка, Україна) (далі - заявка 1).

Відповідно до заявки 1, за погодженням сторін, перевезення мало здійснюватись транспортним засобом позивача НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно змісту заявки 1 загальна вартість перевезення становить 4 300,00 євро по курсу НБУ на дату доставки вантажу у митницю призначення.

У заявці 1 сторонами погоджено найменування вантажу, його розмір та вагу: 11x3, 3x4,00, 21600 кг.

Відповідачем у заявці 1 вказано дату завантаження 18.05.2020, своїм підписом та печаткою останній підтвердив про ознайомлення із встановленими нормативами часу відведеного під завантаження і замитнення та розміром штрафу за понаднормативний простій у розмірі 200 євро за кожну добу простою.

На виконання умов договору у відповідності до заявки 1 транспортний засіб ТОВ "Негабарит-Сервіс", зазначеній у ній о 10 год 18.05.2020 прибув до Аgгоwієс (представництво Аmmac Gmbh) за адресою: Stагсzоweк 88а, 57-220 Zіеbісе, Польща під завантаження.

Зазначений факт визнає відповідач у відзиві, а тому є встановленим у справі.

За доводами позивача, завантаження фактично відбулось лише 28.05.2020, на транспортному засобі позивача НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , тобто іншому автотранспорті, визначеному сторонами у підписаній ними заявці № 1 від 14/05/2020 до договору № 25 від 14.02.2020 на перевезення вантажів автотранспортом (далі - заявка 2).

Позивач стверджує, що сторонами заявка 1 була перепідписана, з тим самим номером та датою, але змінено транспортний засіб на той, який фактично здійснив перевезення вантажу відповідача згідно договору.

Так, відповідно до підписаної сторонами заявки №1 від 14/05/2020 до договору № 25 від 14.05.2020 на перевезення вантажів автотранспортом "Агродар-Україна Плюс" замовило у ТОВ "Негабарит-Сервіс" перевезення комбайну Рlоеgег (далі - комбайн) за маршрутом (м.Зембіце, Польща) - (с.Треповка, Україна) (далі заявка 2, а.с.93).

Відповідно до заявки 2, за погодженням сторін, перевезення має здійснюватись транспортним засобом позивача АС5075ВО/ НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно змісту заявки 2 - загальна вартість перевезення становить 2 515,00 євро по курсу НБУ на дату доставки вантажу у митницю призначення; розмір та вага вантажу: 11x3, 3x4,00, 21600 кг, вантаж той саме, що й у заявці 1.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підстави встановлених обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення суми заборгованості за понаднормативний простій транспортного засобу.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

У статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Правовідносини, які виникли між сторонами за своєю правовою природою є договором перевезення.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За приписами ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами 1,2 статті 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Частинами 1,2 ст.307 Господарського кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно ч.1 ст.917 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором. Відправник вантажу вправі відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Згідно ст. 142 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 27.06.1969 № 401, простоєм автомобіля вважається затримка або невикористання транспортного засобу, що починається після закінчення, перевищення або порушення строків, передбачених для здійснення будь-яких дій (наприклад, строку вантажно-розвантажувальних робіт, здійснення митних операцій тощо). За простій автотранспорту винною стороною (замовником) передбачено сплату штрафу.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач визнав факт завантаження 28.05.2020 на автотранспорт НОМЕР_6 / НОМЕР_5 , який вказано у заявці 2 та зазначив лише, що раніше завантаження не відбулося з вини перевізника, оскільки на поданий позивачем автомобіль не можливо було завантажити вантаж, тобто простій виник не звини замовника.

Відповідач стверджує , що транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_7 , який прибув для завантаження 18.05.2020 за своїми технічними характеристиками не зміг забезпечити завантаження та в подальшому його безпечне перевезення, а тому даний транспортний засіб був відізваний позивачем; 26.05.2020 на завантаження позивачем було подано автомобіль НОМЕР_6 / НОМЕР_4 , який фактично й забрав вантаж.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі двома відповідними заявками №1 від 14.05.2020 на перевезення вантажів автотранспортом (а.с. 9, 93), а також дозволом №2020-46 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зі змісту якого, зокрема, вбачається, що він виданий відносно руху автотранспорту АС3505ВО, причіп: НОМЕР_2 , вантаж: С/Г техніка, тобто той, який значиться у заявці 1 (а.с. 93, 94).

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідача про те, що завантаження виявилося неможливим з тих причин, що технічні характеристики не могли забезпечити завантаження комбайну та його безпечне перевезення, у зв`язку із чим авто було відізвано, оскільки такі доводи спростовуються наявними у справі доказами, а саме перепискою сторін за допомогою електронної пошти, наданої до суду позивачем разом з відповіддю на відзив відповідача (а.с. 74-81).

18.05.2020 автотранспорт для перевезення не був завантажений з той причини, що комбайн - не був готовий до відправлення, а також потребував часткового демонтажу, що викликано необхідністю забезпечення безпеки під час руху.

Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що демонтаж комбайну мав місце під час його завантаження, що підтверджується змістом накладної (розукомплектування для транспортування) (а.с. 14, 15-16).

Відповідно до заявки 1 на перевезення - норматив під завантаження 48 год, у зв`язку з чим автотранспорт ТОВ "Негабарит-Сервіс" до 20.05.2020 залишався на місці, очікуючи завантаження.

Про вказані обставини було повідомлено ТОВ "Агродар-Україна Плюс" листом, що був надісланий 20.05.2020 о 15:28 на електронну пошту відповідача (а.с. 77).

22.05.2020 ТОВ "Негабарит-Сервіс" запропоновано відповідачу здійснити переадресацію, тобто, перенаправлення автомобіля у інший рейс, та подачею нового авто на іншу дату (а.с. 78).

22.05.2020 о 12:34 ТОВ "Агродар-Україна Плюс" електронним листом повідомило, що для уникнення простою автомобіля - не заперечує проти того, щоб ТОВ "Негабарит-Сервіс" його забрало, завантаження комбайна планується 25.05.2020 (а.с.79).

Таким чином, листом від 22.05.2020 відповідач підтвердив неготовність комбайна до завантаження,

Отже, з 10:00 год 18.05.2020 по 10:00 20.05.2020 автотранспорт позивача під завантаження мав нормативний простій, починаючи з 10:00 год 20.05.2020 до 10:00 год 22.05.2020, тобто до погодження сторонами щодо зняття автотранспорту із завантаження 22.05.2020 (12:34 год) мало місце простій автотранспорту позивача, за який відповідно до умов договору та з урахуванням заявки 1 до договору відповідач має сплатити штраф за 2 доби із розрахунку курсу Нацбанку України на дату розвантаження (05.06.2020), що обумовлено п.5.8 договору.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із заміною автотранспорту між сторонами було перепідписано заявку 2.

Подання автотранспорту під завантаження 26.05.2020 підтверджується листом позивача, направлений ним на електрону адресу відповідача (а.с. 80).

Електронна адреса відповідача, на яку позивачем направлялись електронні листи підтверджується заявами самого відповідача по суті, які містять в собі саме цю адресу електронної пошти.

Приймаючи до уваги, що комбайн не був готовий до завантаження для його перевезення, його фактичне завантаження відбулося лише 28.05.2020, замитнення відбулось 31.05.2020.

Факт фактичного завантаження 28.05.2020 для перевезення комбайну підтверджується наявною у справі експортною декларацією 20РЬ301010Е0425257 (а.с.14, 15-16) та актом від 25.06.2020, складеним за участю вантажовідправника та перевізника, зі змісту якого вбачається, що автомобіль ТОВ "Негабарит-Сервіс" прибув о 10 год. 18.05.2020, а фактично завантаження відбулось 28.05.2020 (а.с. 13).

По закінченню перевезення ТОВ "Негабарит-Сервіс" направило ТОВ "Агродар-Україна Плюс" рахунок №837 від 04.06.2020 на суму 35 629,08 грн, нарахувавши за понаднормативний простій за 6 днів по 200 євро за добу по курсу НБУ станом на 04.06.2020 - 35629,08 грн, про що позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 837 від 04.06.2020 (а.с. 17), який відповідачем не оплачено.

Позивачем нараховано штраф за понаднормативний простій автотранспорту за 6 діб: 20.05.2020, 21.05.2020, 26.05.2020, 27.05.2020, 28.05.2020 та 30.05.2020 по курсу Нацбанку станом на 31.05.2020.

Факт виконання взятого на себе зобов`язання позивачем підтверджується наявною у справі накладною СМR (з перекладом з німецької мови на українську), зі змісту якої вбачається, зокрема, що вантаж - комбайн доставлений перевізником Негабарит-Сервіс ЛТД АС5075ВО/АС2950ХР та одержано "Агродар-Україна Плюс" - 05.06.2020 (а.с. 10, 11-12).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що з 10:00 год 18.05.2020 по 10:00 20.05.2020 автотранспорт позивача під завантаження мав нормативний простій, починаючи з 10:00 год 20.05.2020 до 10:00 год 22.05.2020, тобто до погодження сторонами щодо зняття автотранспорту із завантаження 22.05.2020 (12:34 год), за який відповідно до умов договору та з урахуванням заявки 1 до договору відповідач має сплатити штраф за 2 доби із розрахунку 200 євро за одну добу по курсу Нацбанку України (29,9975) на дату розвантаження (05.06.2020).

З матеріалів справи вбачається, що вантаж фактично був завантажений 28.05.2020 на автотранспорт, поданий до завантаження 26.05.2020, а отже в межах нормативних 48 годин (дві доби) простою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що нарахування позивачем штрафу за понаднормативний простій 26.05.2020, 27.05.2020, 28.05.2020 є безпідставним, з огляду на умови п. 5.8 договору та змісту заявки 1, оскільки 48 годин визначеного договором нормативного простою закінчувались 28.05.2020, тобто в день, коли фактично було здійснено завантаження товару на автотранспорт позивача, поданий під завантаження 26.05.2020.

Апеляційний господарський суд вважає безпідставним нарахування позивачем штрафу за понаднормативний простій автотранспорту за 1 добу 30.05.2020 з огляду, на недоведеність обставин, які покладено в основу обґрунтування такого простою, оскільки відсутні будь які докази на підтвердження тих обставин, що відповідачем дійсно було забрано несанкціонований товар із комбайна, про що стверджує сам позивач. Крім того, позивачем не доведено коли саме така обставина мала місце відносно виявлення такого факту, а отже не доведено фактичного простою протягом доби (не менше 24 годин), що саме могло бути підставою для нарахування штрафу за одну добу 30.05.2020.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду про те, що у зв`язку із порушенням умов договору, відповідач має сплатити визначені договором штрафні санкції за простій автотранспорту з вини останнього за дві доби простою 20.05.2020 та 21.05.2020 в сумі 11 999,00 грн. (200 х 2х 29, 9975=11,999). В решті позову вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а отже не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідачем попередньо визначено суму судових витрат у розмірі 4 000,00 грн, які заявник очікує понести у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

01.09.2020 до господарського суду надійшла заява відповідача про розподіл між сторонами витрат на професійну допомогу.

10.09.2020 на адресу господарського суду надійшло клопотання відповідача про компенсацію витрат на правову допомогу, в якому заявник просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2020 між ТОВ "Агродар - Україна Плюс" (клієнт) та адвокатом Позненко Юрій Володимирович (адвокат) укладено договір № 7, згідно якого клієнт доручає та оплачує, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу та представляти інтереси клієнта у всіх державних органах, підприємствах, установах, тощо, а також вести від імені Клієнта справи у всіх судових установах України з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та зацікавленій особі, тощо" (п. 1.1. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що сторони дійшли згоди про те, що винагорода адвокату за правову допомогу клієнту за цим договором становить 4 000,00 грн в суді першої інстанції виходячи з наступного: правовий аналіз документів по справі; надання Клієнту усних консультацій по справі; складення відзиву на позовну заяву та його відправка до суду та іншим сторонам по справі; участь адвоката у судовому засіданні.

Сума договору може бути змінена у разі надання додаткових послуг не передбачених п.3.1. договору.

Клієнт зобов`язаний відшкодувати адвокату усі фактично понесені витрати пов`язані з виконанням договору (п. 3.2. договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін.

Також сторонами підписано додаткову угоду від 01.09.2020 № 1 до договору, у якому сторони погодили викласти п. 3.1 договору в наступній редакції: "Вартість послуг адвоката за договором № 7 про надання правової допомоги від 29.07.2020 становить 6 000,00 грн".

На підтвердження факту надання послуг з правової допомоги підписано:

- Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 07.08.2020, відповідно до якого вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги виконані роботи/надані послуги (професійну правничу допомогу) відповідно до договору. Перелік робіт зазначений у звіті №1 від 07.08.2020, а саме: виконано наступні роботи: здійснено аналіз наявних документів по справі; надано клієнту усні консультації по справі; складено відзив на позовну заяву; підготовлено копії документів, необхідних для подачі відзиву на позовну заяву до суду. Направлено відзив на позовну заяву до Господарського суду Кіровоградської області та на адресу позивача. Участь адвоката у судовому засіданні (07.08.2020), час 1,5 год. на суму 1 500,00 грн, час роботи - 8 год., на суму 3 000,00 грн.

- Акт №2 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 01.09.2020, відповідно до якого вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги виконані роботи/надані послуги (професійну правничу допомогу) відповідно до договору. Перелік робіт зазначений у звіті №2 від 01.09.2020, виконано наступні роботи: складено заяву про ознайомлення з матеріалами справи; ознайомлення з матеріалами справи 912/2213/20 в Господарському суді Кіровоградської області 31.08.2020; здійснено аналіз відповіді на відзив; складено заперечення на відповідь та направлено засобами поштового зв`язку на адресу позивача та Господарського суду Кіровоградської області, час роботи - 4 год., на суму 1 500,00 грн.

Загальний розмір гонорару за надання правничої допомоги становить 6 000,00 грн.

На підтвердження оплати за надані послуги у розмірі 6000,00 грн відповідачем надано довідку №1 від 08.09.2020, підписану адвокатом Позненко Ю.В.

Заперечень щодо розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу позивачем не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням господарського суду від 07.09.2020 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Агродар-Україна Плюс" на користь ТОВ "Негабарит-Сервіс" заборгованість за понаднормативний простій автомобіля у сумі 11 999,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 714,68 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 040,00 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на невідповідність обсягу наданих адвокатом послуг їх вартості та неспівмрність цих послуг зі складністю справи, оскільки позивачем не доведено неспівмірність зазначених витрат критеріям, передбаченим частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

В решті додаткове рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів апеляційного господарського суду не переглядається.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи позивача, зазначені в апеляційних скаргах, не приймаються апеляційним господарським судом, оскільки вони спростовуються викладеними приписами законодавства та встановленими обставинами у справі, і не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено невірне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи.

4.5 Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційних скарг товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" відмовити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020 та додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2020 у справі №912/2213/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020 покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді В.Ф.Мороз

А.Є.Чередко