РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2021Справа № 910/12830/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віссманн"

(Україна, 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, буд. 16; ідентифікаційний код: 30724898)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термо Системс"

(Україна, 01011, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 19; ідентифікаційний код: 40689242)

про стягнення 801 879,26 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віссманн" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термо Системс" (далі - відповідач) про стягнення 801 879,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки № 105749 від 18.06.2019 щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню, відповідно до умов укладеного сторонами договору, а також інфляційні втрати та 3 % річних, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Будь-яких заперечень від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача, станом на дату відкриття провадження у справі, було: Україна, 01011, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 19.

На вказану адресу, відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 31.08.2020 з метою повідомлення відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про його право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

09.11.2020 до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу, разом з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 31.08.2020, яке згідно з відомостями з офіційного сайту АТ "Укрпошта" 07.09.2020 не було вручене відповідачу під час доставки та 04.11.2020 повернуто до суду.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

За приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження від 31.08.2020 була оприлюднена на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

З урахуванням викладеного, за висновком суду, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у цій справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи та останньому були створені достатні умови для реалізації ним своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Як встановлено судом, після відкриття провадження у цій справі відповідачем було змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Термо Системс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторія Білд" (ідентифікаційний код: 40689242), а також своє місцезнаходження, яким згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: Україна, 65000, Одеська область, м. Одеса, пр. Глушка академіка, буд. 29.

З огляду на вищенаведене, суд, на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне здійснити зміну найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Термо Системс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторія Білд" (ідентифікаційний код: 40689242).

Згідно з ч. 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки відповідачем змінено своє місцезнаходження в процесі розгляду справи (після відкриття провадження у справі), справа розглядається Господарським судом міста Києва.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

18.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віссманн" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Термо Системс", яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторія Білд" (далі - відповідач, покупець), було укладено Договір поставки № 105749 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передавати у власність, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати товар (обладнання), найменування, кількість і ціна якого визначена згідно з рахунками та/або узгодженими сторонами специфікаціями, які є невід`ємними частинами цього Договору. Підтвердженням узгодження найменування, кількості і ціни замовленого товару відповідно до рахунку є здійснення покупцем оплати по ньому на умовах цього Договору та/або отримання товару та/або здійснення підтвердження замовлення засобами електронного зв`язку в залежності від умов конкретної поставки.

За умовами пункту 2.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 30.09.2019 до Договору загальна вартість цього Договору є сума, що була фактично оплачена або мала бути оплачена протягом дії Договору. В специфікаціях та/або рахунках ціна товару вказана в гривнях, що дорівнює еквіваленту ціни в євро за курсом, зазначеним в такому рахунку та/або специфікації. Оплата за поставку товару здійснюється покупцем наступним чином: авансовий платіж в розмірі 62,58% (шістдесят два відсотки 58 сотих) еквіваленту вартості товару в євро, зазначеної в рахунку в гривнях, протягом 3-х (трьох) робочих днів з дати рахунку; другий платіж в розмірі 32,42% (тридцять два відсотки 42 сотих) еквіваленту вартості товару в євро, зазначеної в рахунку в гривнях, в перерахунку згідно з пунктом 2.1 Договору поставки - протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня приймання-передачі товару за адресою, вказаною у відповідній Специфікації; третій платіж в розмірі 5% (п`ять відсотків) еквіваленту вартості товару в євро, зазначеної в рахунку в гривнях, в перерахунку згідно з пунктом 2.1 Договору поставки - протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня приймання-передачі товару за адресою, вказаною у відповідній Специфікації.

За змістом пунктів 3.1, 3.3 Договору товар постачається протягом 12-25 тижнів, з дня здійснення повної оплати по відповідному рахунку (або авансового платежу, в залежності, що передбачено умовами цього Договору). В залежності від умов конкретної поставки датою поставки вважається дата відвантаження товару зі складу постачальника, або дата передачі товару перевізнику для поставки покупцю.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до їх повного і належного виконання (пункт 11.1 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було підписано та скріплено печатками Специфікації № 1 - 12 до Договору (Додатки № 1 - 12 до Договору), в яких сторони погодили, зокрема, ціну товару та умовами оплати за товар.

У пункті 2 Додаткової угоди № 3 від 30.09.2019 до Договору сторони дійшли згоди зменшити вартість замовленого товару в частині чергового платежу, на підставі п. 2.1 Договору, та викласти Специфікації № 1 - 12 до Договору (Додатки № 1 - 12 до Договору) у нових редакціях.

У пункті 1 Додаткової угоди № 4 від 25.10.2019 до Договору сторони дійшли згоди збільшити вартість замовленого товару в частині чергового платежу, на підставі п. 2.1 Договору, та викласти Специфікації № 1, 3, 5, 8, 11 до Договору (Додатки № 1, 3, 5, 8, 11 до Договору) у нових редакціях.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, загальна вартість товару, відповідно до підписаних сторонами в останніх редакціях Специфікацій № 1 - 12 до Договору становить 36 332 126,87 грн, з яких:

- 3 556 475,35 грн згідно зі Специфікацією № 1 (Додаток № 1 до Договору);

- 1 178 858,30 грн згідно зі Специфікацією № 2 (Додаток № 2 до Договору);

- 6 692 537,80 грн згідно зі Специфікацією № 3 (Додаток № 3 до Договору);

- 1 916 453,57 грн згідно зі Специфікацією № 4 (Додаток № 4 до Договору);

- 2 238 616,70 грн згідно зі Специфікацією № 5 (Додаток № 5 до Договору);

- 663 307,88 грн згідно зі Специфікацією № 6 (Додаток № 6 до Договору);

- 1 143 983,23 грн згідно зі Специфікацією № 7 (Додаток № 7 до Договору);

- 7 141 261,13 грн згідно зі Специфікацією № 8 (Додаток № 8 до Договору);

- 838 294,50 грн згідно зі Специфікацією № 9 (Додаток № 9 до Договору);

- 2 491 493,06 грн згідно зі Специфікацією № 10 (Додаток № 10 до Договору);

- 6 004 621,87 грн згідно зі Специфікацією № 11 (Додаток № 11 до Договору);

- 2 466 223,48 грн згідно зі Специфікацією № 12 (Додаток № 12 до Договору).

За твердженнями позивача, поставка товару за Договором та його оплата відповідачем була здійснена в наступному порядку, а саме:

- за Специфікацією № 1 (Накладна на відвантаження від 19.11.2019 № на суму 3 556 475,35 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 3 665 037,07 грн, з яких: 1 149 804, 29 грн - 19 червня 2019; 1 058 818,06 грн - 30 вересня 2019; 355 647,54 грн - 28 жовтня 2019; 1 100 767,18 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 814 381,69 грн - до 03 січня 2020; третій платіж у розмірі 177 823,76 грн - до 18 січня 2020;

- за Специфікацією № 2 (Накладна на відвантаження від 09.10.2019 № на суму 1 178 858,30 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 1 216 813,75 грн, з яких: 384 047,93 грн - 19 червня 2019; 353 657,49 грн - 30 вересня 2019; 117 885,83 грн - 28 жовтня 2019; 361 222,50 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 264 324,14 грн - до 23 листопада 2019; третій платіж у сумі 58 942, 92 грн - до 08 грудня 2019;

- за Специфікацією № 3 (Накладні на відвантаження від 19.11.2019 № на суму 1 303 304,90 грн, від 09.12.2019 № на суму 5 388 201,74 грн, від 24.01.2020 № на суму 1 031,15 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 6 896 828,09 грн, з яких: 2 163 689,44 грн - 19 червня 2019; 1 992 472,61 грн - 30 вересня 2019; 669 253,78 грн - 28 жовтня 2019; 2 071 412,26 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити по накладній на відвантаження від 19.11.2019 № : другий платіж у сумі 298 438,11 грн - до 03 січня 2020; третій платіж у сумі 65 165,25 грн - до 18 січня 2020; по накладній на відвантаження від 09.12.2019 № : другий платіж у сумі 1 233 820,84 грн - до 23 січня 2020; третій платіж у сумі 269 410,09 грн - до 07 лютого 2020; по накладній на відвантаження від 24.01.2020 № : другий платіж у сумі 236,12 грн - до 09 березня 2020; третій платіж у розмірі 51,56 грн - до 24 березня 2020;

- за Специфікацією № 4 (Накладна на відвантаження від 09.10.2019 № на суму 1 916 453,57 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 1 978 157,18 грн з яких: 624 341,38 грн - 19 червня 2019; 574 936,07 грн - 30 вересня 2019; 191 645,36 грн - 28 жовтня 2019; 587 234,37 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 429 708,08 грн - до 23 листопада 2019; третій платіж у сумі 95 822,68 грн - до 08 грудня 2019;

- за Специфікацією № 5 (Накладна на відвантаження від 28.10.2019 № на суму 2 238 616, 70 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 2 306 958,44 грн, з яких: 723 744,45 грн - 19 червня 2019; 666 471,06 грн - 30 вересня 2019; 223 861,67 грн - 28 жовтня 2019; 692 881, 26 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 512 608,69 грн - до 12 грудня 2019; третій платіж у сумі 111 930,84 грн - до 27 грудня 2019;

- за Специфікацією № 6 (Накладна на відвантаження від 09.10.2019 № на суму 663 307,88 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 684 664,27 грн, з яких: 216 092,17 грн - 19 червня 2019; 198 992,36 грн - 30 вересня 2019; 66 330,79 грн - 28 жовтня 2019; 203 248,95 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 148 727,17 грн - до 23 листопада 2019; третій платіж у сумі 33 165,39 грн - до 08 грудня 2019;

- за Специфікацією № 7 (Накладна на відвантаження від 09.10.2019 № на суму 1 143 983,23 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 1 180 815,84 грн, з яких: 372 685,84 грн - 19 червня 2019; 343 194,97 грн - 30 вересня 2019; 114 398,32 грн - 28 жовтня 2019; 350 536,60 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 256 504,84 грн - до 23 листопада 2019; третій платіж у сумі 57 199,16 грн - до 08 грудня 2019;

- за Специфікацією № 8 (Накладні на відвантаження від 19.11.2019 № на суму 3 153 713,52 грн, від 27.11.2019 № на суму 3 987 547,61 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 7 359 248,74 грн, з яких: 2 167 489,07 грн - 19 червня 2019; 141 272,10 грн - 20 червня 2019; 2 126 064,50 грн - 30 вересня 2019; 714 126,11 грн - 28 жовтня 2019; 2 210 296,96 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити по накладній на відвантаження від 19.11.2019 № : другий платіж у сумі 722 155,13 грн - до 03 січня 2020; третій платіж у сумі 157 685,68 грн - до 18 січня 2020; по накладній на відвантаження від 27.11.2019 № : другий платіж у сумі 913 091,17 грн - до 11 січня 2020; третій платіж у сумі 199 377,38 грн - до 26 січня 2020;

- за Специфікацією № 9 (Накладні на відвантаження від 09.10.2019 № на суму 838 207,73 грн, від 24.10.2019 № на суму 86,76 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 865 284,82 грн, з яких: 273 099,06 грн - 19 червня 2019; 251 488,35 грн - 30 вересня 2019; 83 829,45 грн - 28 жовтня 2019; 256 867,97 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити по накладній на відвантаження від 09.10.2019 № : другий платіж у сумі 187 943,47 грн - до 23 листопада 2019; третій платіж у сумі 41 910,39 грн - до 08 грудня 2019; по накладній на відвантаження від 24.10.2019 № : другий платіж у сумі 23,80 грн - до 08 грудня 2019; третій платіж у сумі 4,34 грн - до 23 грудня 2019;

- за Специфікацією № 10 (Накладна на відвантаження від 09.10.2019 № на суму 2 491 493,06 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 2 571 711,15 грн, з яких: 811 677,50 грн - 19 червня 2019; 747 447,92 грн - 30 вересня 2019; 249 149,31 грн - 28 жовтня 2019; 763 436,42 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 558 643,68 грн - до 23 листопада 2019; третій платіж у сумі 124 574,65 грн - до 08 грудня 2019;

- за Специфікацією № 11 (Накладні на відвантаження від 19.11.2019 № на суму 3 469 504,98 грн, від 27.11.2019 № на суму 2 499 615,38 грн, від 09.12.2019 № на суму 27 361,06 грн, від 13.01.2020 № на суму 2 271,07 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 6 187 913,44 грн, з яких: 1 941 287,10 грн - 19 червня 2019; 1 787 669,38 грн - 30 вересня 2019; 600 462,19 грн - 28 жовтня 2019; 1 858 494,77 грн - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити по накладній на відвантаження від 19.11.2019 № : другий платіж у сумі 794 466,77 грн - до 03 січня 2020; третій платіж 173 475,25 грн - до 18 січня 2020; по накладній на відвантаження від 27.11.2019 № : другий платіж у сумі 572 376,00 грн - до 11 січня 2020; третій платіж 124 980,77 грн - до 26 січня 2020; по накладній на відвантаження від 09.12.2019 № : другий платіж у сумі 6 265,29 грн - до 23 січня 2020; третій платіж у сумі 1 368,05 грн - до 07 лютого 2020; по накладній на відвантаження від 13.01.2020 № : другий платіж у сумі 1 864,05 грн - до 27 лютого 2020; третій платіж у сумі 407,02 грн - до 13 березня 2020;

- за Специфікацією № 12 (Накладна на відвантаження від 09.10.2019 № на суму 2 466 223,48 грн) оплата здійснена відповідачем у сумі 2 545 627,92 грн, з яких: 803 444,98 грн - 19 червня 2019; 739 867,04 грн - 30 вересня 2019; 246 622,35 грн - 28 жовтня 2019; 755 693,56 - 15 квітня 2020 (оплата здійсненна з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти), натомість, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити: другий платіж у сумі 552 977,94 грн - до 23 листопада 2019; третій платіж у сумі 123 311,17 грн - до 08 грудня 2019.

Отже, як зазначає позивач, ним було належним чином виконано взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару за Договором, тоді як відповідач зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару виконав з порушенням визначеного Договором строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідачу претензію вих. № 13/07-20 від 20.07.2020 щодо сплати штрафних санкцій на загальну суму 798 481,55 грн (докази направлення вказаної претензії відповідачу містяться в матеріалах справи), яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Спір у цій справі виник внаслідок неналежного, на думку позивача, виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості поставленого за Договором товару, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3 % річних у загальному розмірі 801 879,26 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні норм статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару за Договором, загальною вартістю 36 332 126,87 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними на відвантаження товару, про які було зазначено вище, та факт прийняття товару відповідачем, про що свідчать підписи директора відповідача - Лук`янчука В.С. та відтиски печатки відповідача у вказаних накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення п. 2.1 Договору, а також умов підписаних сторонами Специфікацій № 1 - 12 до Договору, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За доводами позивача, які не заперечуються відповідачем, останнім було повністю сплачено вартість поставленого товару за Договором 15.04.2020, в тому числі з урахуванням пункту 2.1 Договору, у зв`язку зі зміною курсу валюти.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару за Договором.

Предметом позову в цій справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних у загальному розмірі 801 879,26 грн.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.4 Договору в разі порушення строків здійснення розрахунків за цим Договором покупець, на підставі письмової вимоги (претензії), зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, за весь період прострочення грошового зобов`язання. Пеня може нараховуватись по день пред`явлення відповідної вимоги (претензії) в межах трирічного строку з дня вчинення порушення, а в разі безпідставного ухилення покупця від виконання вимог передбачених у вимозі (претензії), пеня може нараховуватись до дня прийняття судом рішення по суті спору.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені за заявлені позивачем періоди її нарахування та встановлено, що нарахований позивачем розмір пені не перевищує розміру пені, розрахованого судом, відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в загальному розмірі 657 179,68 грн, з яких: 60 736,41 грн (по Специфікації № 1); 30 153,94 грн (по Специфікації № 2); 92 396,43 грн (по Специфікації № 3); 49 020,84 грн (по Специфікації № 4); 48 386,83 грн (по Специфікації №5); 16 966,71 грн (по Специфікації № 6); 29 261,91 грн (по Специфікації № 7); 115 390,93 грн (по Специфікації № 8); 21 442,75 грн (по Специфікації № 9); 63 729,73 грн (по Специфікації №10); 98 235,85 грн (по Специфікації № 11); 31 457,35 грн (по Специфікації №12).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, наданих у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Судом також перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних за заявлені позивачем періоди їх нарахування та встановлено, що вказані розрахунки є арифметично вірними, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в загальному розмірі 58 675,70 грн, з яких: 6 574,08 грн (по Специфікації № 1); 1 607,27 грн (по Специфікації № 2); 9 891,09 грн (по Специфікації № 3); 2 612,93 грн (по Специфікації № 4); 3 330,62 грн (по Специфікації №5); 904,37 грн (по Специфікації № 6); 1 559,73 грн (по Специфікації № 7); 13 200,49 грн (по Специфікації № 8); 1 142,98 грн (по Специфікації № 9); 3 396,95 грн (по Специфікації № 10); 11 089,97 грн (по Специфікації №11); 3 365,22 грн (по Специфікації №12) та 3 % річних в загальному розмірі 86 023,88 грн, з яких: 8 076,85 грн (по Специфікації № 1); 3 719,20 грн (по Специфікації № 2); 12 733,07 грн (по Специфікації № 3); 6 046,26 грн (по Специфікації № 4); 6 212,45 грн (по Специфікації №5); 2 092,68 грн (по Специфікації № 6); 3 609,18 грн (по Специфікації № 7); 15 488,51 грн (по Специфікації № 8); 2 644,77 грн (по Специфікації № 9); 7 860,46 грн (по Специфікації №10); 13 156,62 грн (по Специфікації № 11); 4 383,83 грн (по Специфікації №12).

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано, контррозрахунку заявлених позивачем до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3 % річних не надано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 657 179,68 грн пені, 58 675,70 грн інфляційних втрат та 86 023,88 грн 3 % річних, що разом становить 801 879,26 грн.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 028,19 грн, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторія Білд" (Україна, 65000, Одеська область, м. Одеса, пр. Глушка академіка, буд. 29; ідентифікаційний код: 40689242) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віссманн" (Україна, 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, буд. 16; ідентифікаційний код: 30724898) 657 179 (шістсот п`ятдесят сім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн 68 коп. пені, 58 675 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн 70 коп. інфляційних втрат, 86 023 (вісімдесят шість тисяч двадцять три) грн 88 коп. 3 % річних та 12 028 (дванадцять тисяч двадцять вісім) грн 19 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.01.2021

Суддя О.В. Нечай