РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2021Справа № 910/16341/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Поляна" (893, Закарпатська обл., с. Поляна, вул. Духновича, 104)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, м. Київ, вул. Провулок Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб. 33)

про стягнення 428 837,00 грн

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Поляна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про стягнення 428 837,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №020119-15/1г від 02.01.2019 на постачання товару у відповідача виникла заборгованість у розмірі 428 837,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/16341/20 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №135 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 03.11.2020, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

02 січня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Аква Поляна" (надалі - постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (надалі - відповідач/покупець) був укладений договір поставки №020119-15/1г (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується прийняти його та провести оплату за товар на умовах даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору.

Постачальник зобов`язується здійснити поставку на умовах визначених нижче і передати товару покупцю протягом 5 календарних днів з моменту погодження замовлення та/або у відповідності підписаного сторонами графіку, домовленостей та заломлення, якщо інший строк не вказаний в погодженому замовленні покупця. Сторони погодили, що місце доставки товару - рампа Логістичного центру або торгівельного закладу покупця (п. 4.1. договору).

Відповідно до пункту 5.4 договору оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт, встановлений пунктом 5.5 договору, здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні, у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 60 к.д. з дати поставки товару.

Разом із цим, у пункті 5.5 договору сторони не погодили розмір заборгованості покупця за поставлений постачальником товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язань по договору та складає ліміт заборгованості.

Згідно з пунктом 7.3 договору для забезпечення інтересів постачальника у належній господарській діяльності, у випадку поганої реалізації товару покупець зобов`язаний повідомити про це постачальника, а постачальник зобов`язується протягом 10 календарних днів з моменту отримання відповідного повідомлення від покупця за власний рахунок забрати такі товари, документально оформити даний факт та повернути покупцю сплачені за такий товар кошти.

Відповідно до п. 9.1. договору поставки, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до моменту остаточного його виконання. Дія Договору про продовжується на один календарний рік, якщо жодна зі сторін не заявить про його розірвання не менше ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

На виконання умов договору позивачем в період з 15.01.2020 по 09.07.2020 було поставлено відповідачу товару на загальну суму 635 124,60 грн, що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками видатковими накладними:

- №РН-0000113 від 15.01.2020 на суму 206 287,20 грн.

- №РН-0000945 від 22.04.2020 на суму 200 642,40 грн.

-№РН-0000952 від 22.04.2020 на суму 211 932,00 грн.

- №РН-0000980 від 24.04.2020 на суму 4 853,52 грн.

- №РН-0000993 від 24.04.2020 на суму 4 853,52 грн

- №РН-0001272 від 28.05.2020 на суму 1 423,08 грн

- №РН-0001422 від 12.06.2020 на суму 984,96 грн.

- №РН-0001432 від 16.06.2020 на суму 916,56 грн

- №РН-0001520 від 24.06.2020 на суму 1 716,84 грн.

- №РН-0001583 від 02.07.2020 на суму 362,88 грн.

- №РН-0001653 від 09.07.2020 на суму 1106,64 грн.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором здійснив лише часткову оплату товару, що стало наслідковим виникнення у останнього заборгованість перед позивачем у розмірі 428 837,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які були підписані сторонами без жодних зауважень та заперечень, позивачем в період з 15.01.2020 по 09.07.2020 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 635 124,60 грн, який був частково оплачений останнім на суму 206 287,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Доказів оплати товару на всю суму здійсненої позивачем поставки товару сторонами до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повної сплати відповідачем основного боргу, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 428 837,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Поляна" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, каб. 33; ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Поляна" (89313, Закарпатська обл., Свалявський район, с. Поляна, вул. Духновича, буд. 104; ідентифікаційний код 31859085) заборгованість у розмірі 428 873 (чотириста двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят три) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 6 433 (шість тисяч чотириста тридцять три) грн 10 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.01.2021

Суддя Л. Г. Пукшин