СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. Справа № 922/1797/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря Перікової К.В.

за участі представників учасників справи:

позивача не з`явився ;

відповідача - Поліщук Д.В., ордер серія АТ №1006073 від 07.12.20

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків (вх. №2918 Х/2)

на рішення Господарського суду Харківської області від 29.09.2020 по справі №922/1797/20 (суддя Погорелова О.В., повний текст рішення складено та підписано 06.10.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі ТОВ "Грейнсвард"), звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (далі ТОВ "Торговий дім Агродар"), в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило суд стягнути з відповідача 957197,76 грн, з яких: 800001,26 грн основний борг, 125877,92 грн - пеня, 12956,58 грн - втрати від інфляції, 18362,00 грн - три проценти річних. Судові витрати у повному обсязі позивач просив покласти на відповідача.

Крім того, позивач просив суд зазначити у резолютивній частині рішення про таке: "Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати проценти за такою формулою: (СОБх48хКДП):КДР:100=сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, простроченого боржником за наказом, виданого на виконання цього рішення; 48 - розмір процентів; КДП - кількість днів прострочення сплати суми основного боргу за період з 08.06.2020 і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються проценти і стягнути отриману суму процентів з боржника вказаного в наказі, виданого на виконання цього рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальність. "Грейнсвард" (ідентифікаційний код 41564379).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.09.2020 по справі №922/1797/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 800 001,26 грн основного боргу, 111 800,61 грн пені, 12 956,58 грн втрат від інфляції, 18 362,00 грн 3% річних та 14 146,73 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням частково не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Харківської області від 29.09.2020 по справі №922/1797/20 скасувати в частині стягнення з ТОВ "Торговий дім Агродар" пені в розмірі 111 800,61 грн, 12 956,58 грн. втрат від інфляції та 18 362,00 грн 3% річних та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ "Грейнсвард" у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 111800,61 грн, 12956,58 грн втрат від інфляції та 18362,00 грн 3% річних .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що, враховуючи умови пункту 4.3 договору №171019-01 від 17.10.2019, оплата замовником послуг виконавця здійснюється лише після факту відвантаження та надання виконавцем документів: рахунку, акту виконаних робіт, реєстру відвантаження. Враховуючи зазначену умову договору, відповідач вважав, що позивачем невірно визначено дати нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки такі дати повинні бути розраховуватись саме з моменту отримання від позивача рахунків і документів про відвантаження, які направлялись на електронну пошту відповідача, а не з моменту підписання актів наданих послуг, як це помилково вважає ТОВ «Грейнсвард», при цьому не надаючи жодних доказів з приводу підписання дат Актів саме в ті дати, які містяться в актах виконаних робіт. Проте, за висновком відповідача, місцевим господарським судом не було враховано дану обставину, що призвело до безпідставного стягнення з відповідача 111800,61 грн пені, 12956,58 грн втрат від інфляції, 18362,00 грн трьох відсотків річних.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020 для розгляду справи №922/1797/20 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.11.2020 задоволено клопотання ТОВ "Торговий дім Агродар" та поновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Торговий дім Агродар" на рішення Господарського суду Харківської області від 29.09.2020 по справі №922/1797/20 та призначено справу №922/1797/20 до розгляду на 08.12.2020. Також, вказаною ухвалою встановлено позивачу строк до 24.11.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу; встановлено учасникам справи строк до 27.11.2020 для подання заяв, клопотань, тощо.

23.11.2020 позивачем до Східного апеляційного господарського суду надано відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Грейнсвард" (вх.№11406), в якому він проти доводів апеляційної скарги заперечує та вважає їх безпідставним; просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Також, у наданому до відзиву клопотанні (вх. №11407) позивач просив здійснювати розгляд справи без участі представника ТОВ "Грейнсвард" за наявними в матеріалах справи документами.

Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що відповідач майже півроку не здійснював погашення боргу в розмірі 800 001,26 грн., тобто на момент звернення з позовом до суду існувало прострочене грошове зобов`язання, судом правомірно прийнято рішення про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Крім того, зауважує, що відповідач визначає останні дати сплати за надані послуги, виходячи з дати надходження на його електронну пошту рахунків на оплату з урахування вимог ст. 253 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідач не враховує умови щодо оплати послуг, які встановлені пунктом 4.3. Договору №171019-01 від 17.10.2019, за умовами якого оплата послуг (враховуючи відсутність попередньої оплати) проводиться за фактом відвантаження, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати відвантаження та надання виконавцем документів (рахунок, акт виконаних робіт, реєстр відвантаження), в тому числі засобами електронної пошти та/або факсу. Отже, на думку позивача, є помилковим висновок відповідача про те, що оплата ТОВ "Торговий дім Агродар" відбувалась по факту отриманих рахунків тобто після факту відвантаження (який відповідно до вимог чинного законодавства підтверджується актом надання послуг) та надання позивачем відповідних рахунків на оплату документів.

Судове засідання, розгляд якого було призначено на 08.12.2020 не відбулось у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Лакізи В.В., яка є доповідачем у даній справі.

10.12.2020 відповідачем до суду апеляційної інстанції надано письмові пояснення (вх. №12368), які долучені судом до матеріалів справи. У наданих поясненнях відповідач, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваному рішенні, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 29.09.2020 по справі №922/1797/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Грейнсвард" в частині стягнення з відповідача ТОВ "Торговий дім Агродар" пені в розмірі 111 800,61 грн, 12 956,58 грн втрат від інфляції, 18 362,00 грн 3% річних, які заявлені позивачем.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.12.2020 розгляд справи №922/1797/20 призначено на 24.12.2020 о 12:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 розгляд справи відкладено на 11.01.2021 о 16:30 год.

В судове засідання 11.01.2021 представник позивача не з`явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив суд розглядати справу без участі його представника.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача та позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 17.10.2019 між ТОВ "Грейнсвард" (виконавець) та ТОВ "Торговий дім Агродар" (замовник) був укладений договір №171019-01 на транспортно-експедиційне обслуговування (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання зі здійснення транспортно-експедиційного обслуговування вантажу залізничним транспортом.

Відповідно до п.п. 2.1-2.3 договору, виконавець зобов`язаний за заявками замовника розробити та реалізувати оптимальну транспортну схему з перевезення вантажу, в тому числі в експортному напрямку; організувати замовлення та подачу транспортних засобів до місця відвантаження; забезпечити оформлення всіх необхідних супровідних документів, в тому числі сертифікацію та митне оформлення (при обслуговуванні експертно-імпортних вантажів).

Згідно п. 2.8 договору, за підсумками роботи за календарний місяць, станом на 1 число, або за результатами виконання окремої заявки чи її частини виконавець надає замовнику акт виконаних робіт (наданий послуг).

Замовник здійснює оплату вартості послуг у повному обсязі згідно додатків (п. 3.4 договору).

Відповідно до п.п. 4.1-4.3 договору, вартість послуг виконавця обумовлюється у додатках до даного договору відповідно до конкретної заявки, відносно кожного вантажу та місця відправки. Загальна суми вартості усіх заявок, по яких виконавцем надані послуги відповідно до умов даного договору. Додатки є невід`ємною частиною договору. Оплата послуг за замовчуванням проводиться наступним чином: 50 % - попередня оплата послуг, але не пізніше, ніж за 3 (три) дні до початку перевезення вантажу на підставі рахунку, наданого виконавцем, в тому числі засобами електронної пошти та/або факсу; 50 % - оплата за фактом відвантаження, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати відвантаження та надання виконавцем документів (рахунок, акт виконаних робіт, реєстр відвантаження), в тому числі засобами електронної пошти та/або факсу. Додатки можуть уточнювати схему розрахунків.

Згідно п. 9.1 договору, даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повних взаєморозрахунків між виконавцем та замовником.

23.10.2019 між сторонами був підписаний додаток № 1 до договору, відповідно до якого сторони домовились, що відповідно до пп. 4.1, 4.2. Розділу 4 Вартість експедирування та сума договору договору на транспортно-експедиційне обслуговування, вартість забезпечення подавання до місця навантаження рухомого складу га відправки вантажу рухомого складу власного (орендованого) парку становить без ПДВ 65250,00 грн./вагон. Відповідно до цього додатку були виконані роботи та підписаний Акт надання послуг № ГА-345 від 24.10.2019, згідно якого були надані транспортно-експедиторські послуги по відвантаженню шроту соняшникового в кількості 8 вагонів на суму без ПДВ 522000,00 грн, ПДВ 20% 104400,00 грн, загальна сума 626400,00 грн.

27.11.2019 між сторонами був підписаний додаток № 2 до договору, відповідно до якого сторони домовились, що відповідно до пп. 4.1., 4.2. Розділу 4 Вартість експедирування та сума договору договору на транспортно-експедиційне обслуговування, вартість забезпечення подавання до місця навантаження рухомого складу та відправки вантажу рухомого складу власного (орендованого) парку становить без ПДВ 708.33 грн/тона. Відповідно до цього додатку були виконані роботи та підписаний Акт надання послуг № ГА-582 від 28.11.2019, згідно якого були надані транспортно-експедиторські послуги по відвантаженню зерна кукурудзи в кількості 131250 тон на суму без ПДВ 92968,31 грн, ПДВ 20% 19593,66 грн, загальна сума 111561,97 грн.

02.12.2019 між сторонами був підписаний додаток № 3 до договору, відповідно до якого сторони домовились, що відповідно до пп. 4.1., 4.2. Розділу 4 Вартість експедирування та сума договору договору на транспортно-експедиційне обслуговування, вартість забезпечення подавання до місця навантаження рухомого складу та відправки вантажу рухомого складу власного (орендованого) парку становить без ПДВ 708,33 грн/тона. Відповідно до цього додатку були виконані роботи та підписаний Акт надання послуг № ГА-583 від 03.12.2019, згідно якого були надані транспортно-експедиторські послуги по відвантаженню зерна кукурудзи в кількості 207,350 тон на суму без ПДВ 146872,23 грн, ПДВ 20% 29374,45 грн, загальна сума 176246,68 грн.

02.12.2019 між сторонами був підписаний додаток № 4 до договору, відповідно до якого сторони домовились, що відповідно до пп. 4.1., 4.2. Розділу 4 Вартість експедирування та сума договору договору на транспортно-експедиційне обслуговування, вартість забезпечення подавання до місця навантаження рухомого складу та відправки вантажу рухомого складу власного (орендованого) парку становить без ПДВ 716,67 грн/тона. Відповідно до цього додатку були виконані роботи та підписаний Акт надання послуг № ГА-584 від 05.12.2019, згідно якого були надані транспортно-експедиторські послуги по відвантаженню зерна кукурудзи в кількості 3079,550 тон на суму без ПДВ 2207021,10 грн, ПДВ 20% 441404,22 грн, загальна сума 2648425,32 грн.

14.12.2019 між сторонами був підписаний додаток № 5 до договору, відповідно до якого сторони домовились , що відповідно до пп. 4.1., 4.2. Розділу 4 Вартість експедирування та сума договору договору на транспортно-експедиційне обслуговування, вартість забезпечення подавання до місця навантаження рухомого складу та відправки вантажу рухомого складу власного (орендованого) парку становить без ПДВ 708,33 грн/тона. Відповідно до цього додатку були виконані роботи та підписаний Акт надання послуг № ГА-666 від 21.12.2019, згідно якого були надані транспортно-експедиторські послуги по відвантаженню зерна кукурудзи в кількості 419,500 тон на суму без ПДВ 297144,44 грн, ПДВ 20% 59428,89 грн, загальна сума 356573,33 грн.

24.12.2019 між сторонами підписаний акт наданих послуг №ГА-665 по відшкодуванню залізничного тарифу і переадресуванню вагонів на суму без ПДВ 148036,63 грн, ПДВ 20% - 29 607,33 грн, загальна сума 117 643,96 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідач повністю вартість наданих послуг не сплатив, внаслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 800001,26 грн. Між позивачем та відповідачем 03.03.2020 був підписаний Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.10.2019 по 03.03.2020, в якому зафіксована сума заборгованості відповідача в розмірі 800 001,26 грн.

20.03.2020 позивач звертався до відповідача з претензією №20.03.2020, в якій вимагав погасити борг в строк 10 робочих днів з дати вручення претензії. Проте, дана претензія була залишена відповідачем без відповіді, заборгованість за надані позивачем послуги не сплачений.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 957197,76 грн, з яких: 800001,26 грн - основний борг, 125877,92 грн - пеня, 12956,58 грн - втрати від інфляції, 18362,00 грн 3% річних.

Місцевий господарський суд, частково задовольняючи позов, виходив з того, що оскільки факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 800001,26 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також місцевий господарський суд виходив з того, що у п. 5.4 договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати послуг за даним договором, замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені, що підлягає до стягнення з відповідача за визначені позивачем періоди з урахуванням обмежень, встановлених умовами договору та вимогами закону, є пеня у розмірі 111 800,61 грн, а тому вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 125 877,92 грн підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 111 800,61 грн.

Окрім цього, перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних у розмірі 12 956,58 грн та 3% річних у розмірі 18 362,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також місцевий господарський суд зазначив, що в позовній заяві позивач просить суд зазначити в резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), яке здійснюватиме примусове виконання рішення, відсотків до моменту виконання рішення відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України за такою формулою: (СОБ х 48 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, простроченого боржником за наказом, виданим на виконання цього рішення; 48 - розмір процентів; КДП - кількість днів прострочення сплати суми основного боргу за період: з 08.06.2020 року і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються проценти, і стягнути отриману суму процентів з відповідача. При цьому, дослідивши вказану позивачем у позові формулу нарахування відсотків суд встановив, що така формула не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки ані умовами спірного договору, ані законом, не встановлений розмір відсотків - 48, позивачем жодним чином не обґрунтований розмір заявлених відсотків, а тому клопотання позивача про зазначення в рішенні про нарахування відсотків до моменту виконання рішення за вказаною формулою є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з нього пені в розмірі 111 800,61 грн, 12 956,58 грн втрат від інфляції та 18 362,00 грн 3% річних, а тому, колегія суддів здійснює перегляд рішення суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України та статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з абзацом 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо вик онання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, враховуючи факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 800001,26 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

До того ж, як вже зазначалось, рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача суми основного боргу останнім не оскаржується.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вимог частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з умовами пункту 5.4 договору у разі порушення термінів оплати послуг за даним договором, замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідач як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі вважає, що враховуючи умови пункту 4.3 договору №171019-01 від 17.10.2019, оплата замовником послуг виконавця здійснюється лише після факту відвантаження та надання виконавцем документів: рахунку, акту виконаних робіт, реєстру відвантаження. При цьому, як вважає апелянт дата нарахування фінансових санкцій мала бути здійснена саме з моменту отримання відповідачем рахунків, актів виконаних робіт, реєстру відвантаження, які надійшли на електронну пошту ТОВ "Торговий дім Агродар". Проте, за висновком відповідача, місцевим господарським судом не було враховано дану обставину, що призвело до безпідставного стягнення з відповідача 111 800,61 грн пені, 12956,58 грн втрат від інфляції, 18362,00 грн 3% річних.

Однак, колегія суддів не може погодитися із таким твердженням відповідача, виходячи з наступного.

Так, пунктом 3.4. встановлено, що замовник здійснює оплату вартості послуг у повному обсязі згідно Додатків, які, у відповідності до п. 4.2., є невід`ємною частиною договору. Як зазначено у Додатках №1-№5 до договору № 171019-01 від 17.10.2019, що містяться в матеріалах справи, остаточна вартість послуг визначається в Акті передачі-приймання наданих послуг, складеному на підставі реєстру відправлених вантажів.

Пунктом 4.3. Договору № 171019-01 від 17.10.2019 встановлено, що оплата послуг (враховуючи відсутність попередньої оплати) проводиться за фактом відвантаження, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати відвантаження та надання виконавцем документів (рахунок, акт виконаних робіт, реєстр відвантаження), в тому числі засобами електронної пошти та/або факсу.

Відповідно до пункту 2.8 договору за підсумками роботи за календарний місяць, станом на 1 число, або за результатами виконання окремої заявки чи її частини виконавець надає замовнику акт виконаних робіт (наданих послуг).

Отже, документом, який беззаперечно підтверджує надання послуг експедирування за укладеним між сторонами договором та є достатньою правовою підставою для оплати наданих послуг, є підписані між сторонами акти виконаних робі (надання послуг).

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Саме акт здавання-прийняття робіт (послуг) є таким первинним документом, на підставі якого виникає обов`язок оплати.

Натомість рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року в справі № 910/49/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2020 у справі №908/771/19.

Зокрема, в матеріалах справи містяться Акти наданих послуг ГА-№345 від 24.10.2019 на суму 626400,00 грн, ГА -582 від 28.11.2019 на суму 111 561,97 грн, ГА - 583 від 03.12.2019 на суму 176 246,68 грн, ГА- 584 від 05.12.2019 на суму 2 648 425,32 грн, ГА-666 від 21.12.2019 на суму 356 573,33 грн, ГА-665 від 24.12.2019 на суму 177 643,96 грн.

Як вбачається із вказаних Актів, вони підписані уповноваженими представниками сторін, а саме, з боку ТОВ "Грейнсвард" директором ОСОБА_1 , з боку ТОВ "Торговий дім Агродар" директором ОСОБА_2 . Вказані Акти підписані сторонами без жодних зауважень та скріплені печатками підприємств. Отже, підписавши акти наданих послуг, відповідач фактично підтвердив та погодився із датою отримання послуг, наданих позивачем, що в силу п. 4.3. договору є підставою для здійснення розрахунків за отримані послуги за фактом відвантаження, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати відвантаження та надання виконавцем документів.

Виходячи з умов п. 4.3. договору, направлення рахунку, акту виконаних робіт, реєстру відвантаження може бути здійснено в тому числі засобами електронної пошти та/або факсу, разом з тим, вказані умови договору не свідчать про те, що оплата наданих позивачем послуг здійснюється відповідачем лише після їх отримання засобами електронного зв`язку на електронну пошту ТОВ "Торговий дім Агродар". Отже, вказані доводи апелянта не можуть бути прийняті в якості обґрунтованих доводів, які підтверджують правомірність визначення дат нарахування фінансових санкцій відповідачем лише з моменту отримання рахунків, актів та реєстрів відвантаження на електронну пошту відповідача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 125877,92 грн за період з 05.12.2019 по 31.07.2020 (з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог від 04.08.2020).

З урахуванням умов п. 4.3. договору строки оплати за наступними Актами є такими:

- Акт наданих послуг №ГА-№345 від 24.10.2019 на суму 626400,00 грн строком оплати до 31.10.2019;

- Акт наданих послуг №ГА -582 від 28.11.2019 на суму 111 561,97 грн, строк оплати до 06.12.2019;

- Акт наданих послуг №ГА - 583 від 03.12.2019 на суму 176 246,68 грн, строк оплати до 11.12.2019;

- Акт наданих послуг №ГА- 584 від 05.12.2019 на суму 2 648 425,32 грн, строк оплати до 13.12.2019;

- Акт наданих послуг №ГА-666 від 21.12.2019 на суму 356 573,33 грн, строк оплати до 28.12.2019;

- Акт наданих послуг №ГА-665 від 24.12.2019 на суму 177 643,96 грн, строк оплати до 02.01.2020.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що, з урахуванням обмежень, встановлених умовами договору та наведеними вище нормами законодавства для нарахування пені, обґрунтованим розміром, що підлягає до стягнення з відповідача за визначені позивачем періоди, є пеня у розмірі 111 800,61 грн.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про наявність достатніх правових підстав для часткового задоволення вищезазначеної позовної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 111800,61 грн.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Висновки із вказаного питання викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 904/4105/18).

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів також погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про нормативну обґрунтованість та арифметичну правильність зазначеного розрахунку, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних у розмірі 12956,58 грн та 3% річних у розмірі 18362,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування зазначеного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, 271, 180, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 29.09.2020 по справі №922/1797/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.01.2021

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна