ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" січня 2021 р. Справа № 922/81/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , м. Харків,

до ОСОБА_1 , м. Харків,

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Одночасно із поданням заяви про неплатоспроможність, заявник звернувся до суду з клопотаннями про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому шляхом розподілу між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень розпорядженням майном боржника, та про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого

Розглянувши подану заяву, суд встановив, що подана заява не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, а саме до заяви згідно з вимогами ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства не додано докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Стосовно доказів авансування винагороди арбітражному керуючому суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Частиною 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2270 гривень.

Таким чином, заявник повинен сплатити на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією в розмірі 34 050,00 грн., чого останнім зроблено не було.

Що стосується клопотання заявника про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, в якому фізична особа ОСОБА_1 просить розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень розпорядженням майном боржника, та клопотання про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною першою статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Вищезазначена норма кореспондується зі статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства, яка імперативно встановлює, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду, а також регулює порядок такої сплати.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (заяв); оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати авансового внеску на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Кодексом України з процедур банкрутства та не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд зазначає, що положення Кодексу України з процедур банкрутства не передбачають можливість розподілу між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень керуючого реструктуризацією під час подання до господарського суду заяви про неплатоспроможність боржника.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання ФО ОСОБА_2 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому та клопотання про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому відмовити.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частина 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства містить вимоги щодо додатків до заяви про відкриття провадження у справі. Згідно ч. 3 ст. 116 цього Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Разом з тим, заявник замість відповідної інформації, якою має володіти, надає суду клопотання про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника, пропонуючи господарському суду самостійно направити запити до всіх діючих банків України для витребування такої інформації. Суд зазначає, що в разі відсутності відкритих рахунків, заявник може подати відповідну заяву, оформлену відповідно до вимог чинного законодавства.

Господарський суд зазначає, що обов`язок доказування і подання доказів покладається саме на сторони (ст. 74 ГПК України). Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 14 ГПК України).

Крім того, ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює перелік обов`язкових додатків, які мають бути подані заявником одночасно з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Будь-яких виключень ані спеціальний Кодекс України з процедур банкрутства, ані ГПК України не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, оскільки до заяви фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність не додано всі документи, надання яких передбачено ч. ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає за необхідне залишити таку заяву без руху, повідомити заявника про виявлені судом недоліки та надати час для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 30, 37, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому та клопотання про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого відмовити.

Залишити без руху заяву фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Повідомити фізичну особу ОСОБА_1 про виявлені судом недоліки при подачі заяви про неплатоспроможність, а саме відсутність доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 34 050,00 грн., відсутність відомостей про всі наявні рахунки заявника (у тому числі депозитні рахунки), відкритих у банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Надати фізичній особі ОСОБА_1 строк для усунення виявлених судом недоліків, допущених при подачі заяви про неплатоспроможність, а саме недоліки мають бути усунені протягом 7 днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили 16.01.2021, оскарженню не підлягає.

Суддя Яризько В.О.