ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.01.2021 Справа № 914/2924/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Зубкович Д.С., розглянувши матеріали

за заявою: ОСОБА_1 , м. Рудки, Львівська область,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського, с. Вістовичі, Самбірський pайон, Львівська область,

предмет позову: визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів від 05.11.2020 року,

підстава позову: порушення порядку опублікування відомостей про проведення Загальних зборів акціонерів та недопуск позивача до участі в Загальних зборах,

за участю представників:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

встановив

10.11.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до відповідача Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів від 05.11.2020 року, розгляд якої призначено в судове засідання 16.10.2020 року.

16.10.2020 року на електронну адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського про визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів від 05.11.2020 року.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року позовну заяву залишено без руху. 07.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13.01.2021 року.

28.12.2020 року від позивача надійшла заява про відмову від позову, про закриття провадження та про повернення з державного бюджету 50 % судового збору.

У судове засідання 13.01.2021 року сторони явку представників не забезпечили, причин неявки не повідомили. Враховуючи належне та завчасне повідомлення сторін про призначення справи до розгляду в підготовчому засіданні на 13.01.2021 року та враховуючи надходження від позивача заяви про відмову від позову, суд не вважає неявку представників сторін такою, що перешкоджає проведенню судового засідання за відсутності сторін.

Розглянувши клопотання позивача про відмову від позову, суд зазначає про наявність підстав для закриття провадження у даній справі та зазначає таке.

Положення ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що позивач може відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд зазначає, що подана позивачем заява підписана представником позивача адвокатом Науменко І.В., яка діє на підставі ордера серії ВС № 1044795 від 10.11.2020 року без обмежень прав. Тобто заява підписана уповноваженою особою від імені позивача. Інших вимог щодо заяви про відмову від позовних вимог законом не передбачено.

Відповідно до принципу змагальності, закріпленого в ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, просить суд закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського з підстав відмови від позову.

Суд звертає увагу, що подана заява не суперечить приписам Господарського процесуального кодексу України та процесуальним правам позивача, тому не вбачає підстав для неприйняття поданої позивачем заяви про відмову від позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Суд також враховує клопотання позивача про повернення з державного бюджету 50 % судового збору. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Проте, ч. 3 ст. 7 цього ж Закону, як і ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, при поданні позову позивачем сплачено 2 102,00 грн. судового збору згідно із квитанцією про сплату № 20597 від 16.11.2020 року. Суд звертає увагу, що позовна заява подавалась в електронній формі, тому оригінал платіжного доручення наявний у позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання позивача про повернення бюджету 50 % сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 46, 131, 191, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Клопотання ОСОБА_1 про відмову від позовних вимог у справі № 914/2924/20 задовольнити.

2. Прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог у справі № 914/2924/20.

3. Закрити провадження у справі № 914/2924/20 за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до відповідача Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів від 05.11.2020 року.

4. Повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України 1 051,00 грн. судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 20597 від 16.11.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 14.01.2021 року.

Суддя Р.І. Матвіїв