Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/997/20
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Державної установи "Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці"

до відповідача: Державного підприємства "Карпатський експертно-технічний центр Держпраці"

про стягнення заборгованості в сумі 19 807 грн 09 к.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулась Державна установа "Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці" із позовною заявою до Державного підприємства "Карпатський експертно-технічний центр Держпраці" про стягнення заборгованості за договором від 19.01.2018 № 809039 про надання науково-технічних послуг в сумі 19807 грн 09 к.

Вирішення судом процесуальних питань.

13.11.2020 суд відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням та відзиву на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, суд надіслав сторонам на адреси, що зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яку позивач та відповідач отримали 19.11.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, долучених до матеріалів справи.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання науково-технічних послуг №809039 від 19.01.2018 щодо оплати наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 12000 грн 00 к. Керуючись статтями 625, 611 Цивільного кодексу України та п.6.2. договору позивач нарахував відповідачу пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 526, 530, 901, 903 ЦК України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Державна установа "Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці" (далі - ДУ "ННДІПБОП", виконавець) та Державне підприємство "Карпатський експертно-технічний центр Держпраці" (далі - замовник) уклали договір №809039 про надання науково-технічних послуг від 19.01.2018.

Відповідно до п.1.1 договору виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, надавати замовнику науково-технічні послуги надання наукових та науково-технічних матеріалів (далі - Послуги ).

Зміст і строки надання Послуг визначаються Календарним планом (Додаток 1 до цього договору), який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2.).

Вартість послуг за договором складає: 20000 грн 00 к. (двадцять тисяч гривень 00 к.), ПДВ (20 %) -4000 00 к. (чотири тисячі гривень 00 к.). Загальна сума коштів, що підлягає оплаті: 24000 грн 00 к. (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок) (п.2.3.).

Розрахунки між сторонами проводяться поетапно шляхом оплати замовником вартості виконаних робіт протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами Акта надання-приймання наданих послуг за відповідним етапом згідно з Календарним планом (Додаток №1 до цього договору ) у сумі 12 000,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) - 2000 грн 00 к. (п.2.4. ).

Відповідно до 6.2 договору за порушення термінів виконання зобов`язання за цим договором винна сторона може бути зобов`язана іншою стороною сплачувати пеню у розмірі 0,1 % від загальної вартості цього договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від загальної вартості цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором ( п.8.1.).

На виконання умов договору позивач надавав відповідачу науково-технічні послуги, що підтверджується підписаним сторонами Актом надання послуг №254 від 28.12.2018 на суму 12000,00 грн. у т.ч. ПДВ.

Відповідач в порушення умов договору вказані послуги не оплатив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 12000 грн 00 к.

З метою досудового врегулювання спору, позивач 18.08.2020 на адресу відповідача направив претензію №01/1-40/145 з вимогою про погашення заборгованості, (докази отримання відповідачем містяться у матеріалах справи), однак вона залишена без відповіді та виконання, у зв"язку з чим позивач на підставі п.6.2. договору і з врахуванням вимог ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 5620 грн 95 к. - пені, 840 грн 00 к. - штрафу, 647 грн 00 к. - 3% річних та 699 грн 14 к. - інфляційних нарахувань та звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901ЦК України).

Відповідно до наведеного, договір укладений між позивачем і відповідачем, є договором надання послуг.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст.530 ЦК України).

Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання.

Пункт 6 ст.231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов"язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6. ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов"язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновок суду.

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг в строк встановлений договором підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 12000 грн 00 к. - заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем штрафу та інфляційних втрат за період січень 2019 - вересень 2020 та задовольняє його за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних за період з 09.01.2019 - 26.10.2020, сума яких менша за суму заявлену позивачем до стягнення та задовольняє вимоги в частині стягнення 646 грн 21 к. 3% річних. В частині стягнення 00 грн 79 к. 3% річних суд відмовляє, оскільки розрахунок у цій сумі є помилковим.

Щодо вимог позивача про стягнення пені.

Позивач відповідно до умов договору за період з 09.01.2019 -26.10.2020, нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що становить 5620 грн 95 к.

Проте, відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань " розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6. ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд самостійно з урахуванням вказаних обмежень, розрахував пеню за допомогою ІПС "Законодавство" розмір якої становить 2117 грн 59 к. В частині стягнення 3503 грн 36 к. пені належить відмовити.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 12000 грн 00 к. основного боргу, 840 грн 00 к. - штрафу, 2117 грн 59 к. - пені, 646 грн 21 к. - 3% річних та 699 грн 14 к. - інфляційних нарахувань.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн 00 к., що підтверджується платіжним дорученням №244 від 27 жовтня 2020 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, враховуючи часткове задоволення позовних вимог судовий збір в розмірі 1730 грн 13 к. - покладає на відповідача, судовий збір в розмірі 371 грн 87 к. - на позивача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державної установи "Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці"до Державного підприємства "Карпатський експертно-технічний центр Держпраці" про стягнення заборгованості в сумі 19807 грн 09 к. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Карпатський експертно-технічний центр Держпраці", вул. Максимовича, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76007 (код 20538693 ) на користь Державної установи "Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці", вул. Вавілових, буд. 13, м. Київ, 04060 (код 21609797 ) - 12000 (дванадцять тисяч гривень) 00 к. - основного боргу, 2117 (дві тисячі сто сімнадцять гривень) 59 к. - пені, 840 (вісімсот сорок гривень) 00 к. - штрафу, 646 (шістсот сорок шість гривень) 21 к. - 3% річних та 699 (шістсот дев"яносто дев"ять гривень) 14 к. - інфляційних нарахувань, а також 1730 (одну тисячу сімсот тридцять гривень) 13 к. судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 3503 (три тисячі п"ятсот три гривні) 36 к. пені та 00 (нуль гривень) 79 к. - 3 % річних - відмовити.

Судовий збір в сумі 371 (триста сімдесят одна гривня) 87 к. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.01.2021

Суддя Т.В. Максимів