ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/8/21

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс»
про забезпечення позову
у справіГосподарського суду Київської області № 911/8/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп», Київська область, Бородянський район, смт Немішаєве
простягнення 72272386,60 грн.
встановив:

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/8/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп» (далі відповідач) про стягнення 72272386,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 10.06.2016 № КП 10-06-16, укладеним між відповідачем та ТОВ «Укрполіскорм» щодо оплати отриманих майнових прав у незавершеному будівництві комплексу житлової та громадської забудови в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області у строк визначений договором, право вимоги належного виконання яких (зобов`язань) передано первісним кредитором позивачу згідно договору про відступлення права вимоги від 11.11.2020 № 9, укладеного між позивачем та ТОВ «Туристична компанія «ЮТН-Україна», яке (право вимоги) ТОВ «Туристична компанія «ЮТН-Україна» отримало від ТОВ «Укрполіскорм» згідно договору про відступлення права вимоги від 14.06.2016, укладеного між ТОВ «Укрполіскорм» та ТОВ «Туристична компанія «ЮТН-Україна».

Разом з матеріалами позовної заяви від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп», наявні на його рахунках в усіх банківських установах та інших кредитно-фінансових установах на території України в межах заявленої до стягнення суми 72272386,60 грн.

Подана заява мотивована тим, що відповідач всупереч умов вищезазначеного договору тривалий час не виконує своїх зобов`язань, не вживає будь яких заходів для погашення вартості отриманих майнових прав у незавершеному будівництві комплексу житлової та громадської забудови в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області в розмірі заявленої до стягнення суми, уникає будь-якого спілкування з метою вирішення ситуації та узгодження можливих шляхів погашення боргу. Інше майно, крім грошових коштів, за рахунок якого можливо було б забезпечити виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позовних вимог, відсутнє. За даними Єдиного державну реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп» складає лише 1110 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ «Софія Буд Груп», відповідач є суперфіціарієм декількох земельних ділянок, тобто має право їх забудови, але землевласниками цих земельних ділянок є інші особи, будь-яких інших речових прав відповідач немає. Таким чином, у відповідача відсутнє нерухоме майно у кількості та вартості, достатніх для погашення боргу перед позивачем. Наведене на думку заявника свідчать про те, що невжиття таких заходів може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення його позовних вимог.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1. ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положення ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами у справі стосується виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих майнових прав у незавершеному будівництві комплексу житлової та громадської забудови в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області у розмірі 72272386,60 грн.

Отже, виконання судового рішення у справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано із наявністю у боржника коштів у присудженій до стягнення сумі.

Позивач в підтвердження відсутності у відповідача іншого майна, крім грошових коштів, за рахунок якого можливо було б забезпечити виконання рішення у даній справі у випадку задоволення його позовних вимог, надав суду витяг з Єдиного державну реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.12.2020 № 28 за даними якого статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп» складає 1110 грн., а також довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ «Софія Буд Груп» від 24.12.2020 № 238819136, за якою відповідачу належить право забудови земельних ділянок (суперфіцій), що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, кадастрові номери: :01:036:0123, :01:036:0088, :01:036:0122, :01:036:0121, :01:036:0120, землевласниками яких є інші особи.

З наданих позивачем доказів вбачається, що у ТОВ «Софія Буд Груп» відсутнє будь-яке нерухоме майно, за рахунок якого можна було б задовольнити вимоги позивача у цій справі у випадку задоволення його позовних вимог.

Отже, єдиним джерелом погашення заборгованості за рішенням суду у цій справі, фактично, можуть бути лише грошові кошти, що акумулюються (перебуватимуть) на рахунках, що належать відповідачу.

Докази, які підтверджують, що у власності відповідача наявне майно достатнє для забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення у суду відсутні.

За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.09.2020 у справі № 921/634/19, накладення арешту в межах ціни позову на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб, є одним із визначених законом способів забезпечення позову.

Вибраний позивачем захід до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача не суперечить зазначеним вище вимогам законодавства, є адекватним вимогам, на забезпечення яких він вживається. Такий захід забезпечення позову не перешкоджає господарській діяльності відповідача, а спрямований саме на збереження грошових коштів останнього до вирішення спору по суті та забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Дослідивши подані позивачем до суду докази, господарський суд вважає, що останній навів достатньо обґрунтоване припущення для забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, оскільки наведені вище обставини дають підстави для висновку про те, що невжиття зазначених заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду в майбутньому.

З огляду на вищезазначене та враховуючи значний розмір заявленої до стягнення суми, що є предметом спору, суд приходить до висновку про задоволення поданої позивачем заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, так, як їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Подібний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 921/634/19.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136-140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд,

постановив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп» (07854, Київська обл., Бородянський р-н, смт Немішаєве, вул. Біохімічна, 1, ідентифікаційний код 40544482) наявні на його рахунках в усіх банківських установах та інших кредитно-фінансових установах на території України в межах заявленої до стягнення суми 72272386 (сімдесят два мільйони двісті сімдесят дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 60 коп.

3. Ухвала Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/8/21 набирає законної сили з моменту її підписання, і виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

4. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/8/21 до виконання до 14.01.2024.

5. Стягувачем за ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/8/21 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» (03039, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 42-А, ідентифікаційний код 38421401).

6. Боржником за ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/8/21 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп» (07854, Київська обл., Бородянський р-н, смт Немішаєве, вул. Біохімічна, 1, ідентифікаційний код 40544482).

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України в порядку передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Подоляк