ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"14" січня 2021 р.Справа № 922/101/21
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Лідіс", місто Харків,

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", місто Харків,

про стягнення 246 552,73 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП Лідіс", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", про стягнення грошових коштів у розмірі 246 552,73 грн. (208 567,50 грн. основний борг, 15 876,44 грн. - 3 % річних, 22 108,79 грн. інфляційні втрати).

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Положеннями частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. При цьому зміст наведеної норми свідчить про можливість, а не про обов`язковість об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відтак, допускається можливість об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами. Іншими словами, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Отже, з огляду на зазначене, позивачу для побудови ефективної стратегії судового захисту необхідно при викладенні в позовній заяві кількох фактів та вимог стежити за структурою їх подання в прив`язці відразу до двох аспектів: підстави виникнення спору та доказової бази. У разі розбіжності в деяких обставинах спору в контексті його виникнення або доказів доцільно формувати окремі позовні заяви.

Як-то встановлено з поданої позовної заяви, в межах даного позову позивачем об`єднано позовні вимоги, які ґрунтуються на шести договорах, а саме: - договорі № 68112103 від 21 листопада 2017 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних); - договорі № 68111601 від 16 листопада 2018 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних); - договорі № 68121201 від 12 грудня 2018 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних); - договорі № 68081906 від 19 серпня 2019 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних); - договорі № 68092001 від 20 вересня 2019 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних); - договорі № 68092002 від 20 вересня 2019 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних);

Однак, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, а саме:

- підстави виникнення вимог позивача різні договори хоча і мають одну правову природу (регулювання правовідносин по договору підряду), однак це шість самостійних правочинів;

- обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача - не підтверджуються тими ж самими доказами, що й обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача на підставі кожного з шести правочинів (зокрема, додатком до деяких договорів слугують дефектні акти);

- вимоги за вказаними договорами не є основними або похідними позовними вимогами.

Отже, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню шість окремих спорів між тими ж сторонами, що зумовлює суд здійснити аналіз та встановити факт виконання відповідачем кожного договору окремо, з`ясувати обставини щодо належного/неналежного виконання контрагентами взятих на себе зобов`язань за договорами, а також підстави для стягнення заборгованості за кожним з договорів окремо. Крім того, судом має бути надана правова оцінка договорам з точки зору правової природи укладених договорів, настання строку виконання зобов`язання і в свою чергу при вирішенні вимог, що виникли з договорів, суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по шести договорам, визначити строк їх дії, встановити чи є обставини, на які зроблені посилання про наявність порушення відповідачем своїх зобов`язань підставою вважати їх такими, що виникли з договорів тощо, при цьому з врахуванням дефектних актів щодо деяких договорів. Крім того, у зв`язку з тим, що позивачем заявлено до стягнення за кожним з договором 3% річних та інфляційних, судом має бути визначено початок перебігу прострочення відповідача та закінчення нарахування за кожним випадком неналежного виконання відповідачем його договірного грошового зобов`язання.

Єдиною спорідненістю вимог за позовом є склад учасників, проте, зазначена обставина не є процесуально спроможною підставою для їх (вимог) об`єднання в одному провадженні, а схожість вимог, договорів та відносин (їх однорідність) не дає права позивачеві об`єднувати в одній позовній заяві вимоги із виконання 6 договорів.

Таке об`єднання вимог не відповідає статті 173 Господарського процесуального кодексу України і тягне за собою повернення позовної заяви, оскільки стаття 174 цього кодексу зобов`язує, а не надає суду право, повернути позовну заяву, якщо у ній об`єднані вимоги, не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ані поданими доказами.

Враховуючи вище викладене, а також те, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов`язки, які хоч і є подібними, але стосуються окремих предметів, врегульованих сторонами окремими договорами та за наявності дефектних актів щодо деяких з договорів, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам статті 173 Господарського процесуального кодексу України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог докази, в тому числі ті, на які посилається в позовній заяві позивач, є окремими по вказаним договорам, а відтак, суд, повертає позивачу позовну заяву та додані до неї документи через порушення у даному позові правил об`єднання вимог.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Окрім того, позивач жодним чином не позбавлений права звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості з окремими позовами, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентним судом.

Додатково суд зазначає, що актом господарського суду Харківської області від 12 січня 2021 року встановлено факт відсутності у додатках до позовної заяви доказів сплати судового збору (даний акт буде направлений позивачу разом із даною ухвалою). Крім того, деякі додатки до договорів, не зазначені позивачем в якості додатків до позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 173, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "НВП Лідіс" і додані до неї документи.

Повернення позовної заяви згідно з положеннями частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвалу підписано 14 січня 2021 року.

суддя Калініченко Н.В.