РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2021Справа № 910/16471/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо (04070, м. Київ, Набережне шосе, 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "ЕНЕРГО-БАЗА" (02002, м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15 Б, офіс 777)

про стягнення 111 030, 52 грн

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "ЕНЕРГО-БАЗА" про стягнення 111 030, 52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №2293 від 22.11.2016 року в частині своєчасної та повної оплати орендних платежів, комунальних платежів та податку на землю, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 111 030,52 грн, з яких: основний борг по сплаті орендної плати становить - 39 883,11 грн, компенсація податку на землю - 10 618,81 грн, оплата комунальних платежів - 21 491,62 грн, 3% річних - 900,97 грн, інфляційні втрати - 446,48 грн, штраф - 1 196,49 грн, та пеня - 36 493,04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/16471/20 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка значилась в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на 05.11.2020 конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "дана адреса не обслуговується".

За приписами пунктів 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

22 листопада 2016 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі-орендодавець), ТОВ «НВП» «ЕНЕРГО-БАЗА» (надалі - відповідач, орендар) та Комунальним підприємством «Київпастранс» (надалі - позивач, балансоутримувач, постачальник) було укладено Договір від 22.11.2016 №2293 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендарю було передано нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об`єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сирецька. 25 літ В, для розміщення офісу (36,6 кв.м.) та іншого цільового використання нерухомого майна (виробничі приміщення) (37,7 кв.м.).

Згідно з п. 3.1. договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київради від 21.04.2015 №415/128 та відповідно до конкурсної пропозиції на дату підписання Договору, згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1) за перший місяць оренди становить без ПДВ: 76 грн. 92 коп. за 1 кв. м орендованої площі, що в цілому складає за перший місяць розрахунку жовтень 2016 року 5715 грн. 00 коп ( п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять грн.. 00 коп.)

Відповідно до п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України та застосовується після поновлення дії норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати.

Згідно з п. 3.7. договору Орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Пунктом 4.2.12. договору також передбачено, що орендар зобов`язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними Орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація, газ, електрична та теплова енергія, вивіз сміття і т.п.), за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання.

У разі відсутності можливості укладання прямих договорів з підприємствами- постачальниками послуг (водопостачання, газ, теплова енергія та ін..) Орендар відшкодовує витрати Підприємства - балансоутримувача за надані послуг у відповідності до окремо укладених договорів на підставі даних обліку (лічильників) та/або на підставі виставлених розрахунків.

22 листопада 2016 року між Куренівським тролейбусно ремонтно-експлуатаційним депо КП «Київпастранс» (надалі- постачальник) та ТОВ «НВП» «ЕНЕРГО-БАЗА» (надалі- отримувач) був укладений договір на надання комунальних та інших послуг, відповідно до якого отримувач оплачує отримані комунальні та інші послуги на розрахунковий рахунок постачальника, згідно виставлених рахунків. Оплата послуг проводиться не пізніше 15 числа, місяця слідуючого за розрахунковим.

Вищевказані договори були укладені між сторонами з 22 листопада 20' 16 року по 20 листопада 2019 року.

У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором (п. 9.7 договору).

22 листопада 2016 року між орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем було підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна, що є додатком №2 до договору.

Відповідно до п. 3.6. договору останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві.

З наявного у матеріалах справи Акта приймання-передачі від 01.03.2020 вбачається, що орендар передав, а орендодавець та балансоутримувач прийняв після орендного користування нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 25, літ В.

За період користування орендованим майном, а саме за жовтень 2019 року - лютий 2020 року, між сторонами підписувались акти наданих послуг щодо оренди приміщення, відшкодування земельного податку, відшкодування за електроенергію, відшкодування воду, відшкодування витрат за вивіз сміття, та виставлялись позивачем відповідні рахунки на їх оплату.

Проте, за доводами позивача, відповідач всупереч умовам укладених договорів не здійснював своєчасну та належну оплату орендних платежів та наданих комунальних послуг, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості у розмірі 71 993,54 грн, з яких 39 883,11 грн - борг за орендну плату; 10 618,81 грн - компенсації податку на землю; 21 491,62 - компенсація вартості спожитих комунальних послуг.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України та §5 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як встановлено судом, за Акт приймання-передачі нерухомого майна від 22.11.2016 відповідачу було передано у строкове платне користування нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 25, літ В, яке 01.03.2020 згідно Акту приймання-передачі було повернуто орендодавецю та балансоутримувачу.

Статтею 762 Цивільного кодексу України та статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 4.2.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Як встановлено судом, відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату, отримані комунальні послуги та інші послуги щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що в період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року сторонами без жодних зауважень та заперечень підписувались акти наданих послуг щодо оренди приміщення, відшкодування земельного податку, відшкодування за електроенергію, відшкодування воду, відшкодування витрат за вивіз сміття, а також виставлялись відповідні рахунки на їх оплату, які були залишені відповідачем без оплати на загальну суму 71 993,54 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Оскільки факт заборгованості відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, а матеріали справи не містять доказів повної сплати відповідачем орендних платежів, компенсації податку на землю та компенсації вартості спожитих комунальних послуг у строки, встановлені договорами, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 71 993,54 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% у розмірі 900,97 грн та інфляційних витрат у розмірі 446,48 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок останніх є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Що стосується нарахованої пені у розмірі 36 493,04 грн та штрафу у розмірі 1 196,49 грн, суд зазначає наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до 6.2 Договору за несвоєчасну сплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру встановленого законодавством України.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд здійснивши власний перерахунок пені, з урахуванням вищевказаних положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", встановив, що до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 4 063,91 грн.

Що стосується розміру штрафу, то за перерахунком суду, заявлена позивачем сума є обґрунтованою та арифметично вірною, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо.

Відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "ЕНЕРГО-БАЗА" (02002, м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15 Б, офіс 777; ідентифікаційний код 39997617) на користь Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо (04070, м. Київ, Набережне шосе, буд. 2; ідентифікаційний код 31725604) 39 883 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн 11 коп. боргу за орендну плату; 10 618 (десять тисяч шістсот вісімнадцять) грн 81 коп. компенсації податку на землю; 21 491 (двадцять одну тисячу чотириста дев`яносто одну) грн 62 коп. компенсація вартості спожитих комунальних послуг, 900 (дев`ятсот) грн 97 коп. 3% річних; 446 (чотириста сорок шість) грн 48 коп. інфляційних втрат, 1196 (одну тисячу сто дев`яносто шість) грн 49 коп. штрафу; 4 063 (чотири тисячі шістдесят три) грн 91 коп. пені та 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 06 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.01.2021

Суддя Л. Г. Пукшин