РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2021Справа № 910/16830/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" (69095, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 111)

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3)

про стягнення 994 416, 52 грн.

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 994 416, 52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №53-122-01-20-09143 від 29.01.2020 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 994 416, 52 грн, з яких: 980 767,20 грн - основна сума заборгованості, 13 649,32 грн - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/16830/20 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

20.11.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що станом на дату подання позову до суду заборгованість за поставлену по договору № 53-122-01-20-09143 від 29.01.2020 продукцію складала 972 919,20 грн, оскільки згідно платіжного доручення № 6858 від 13.08.2020 ним було сплачено 7 848,00 грн. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що позивачем невірно зазначено початок перебігу строку оплати, закінчення строку оплати, початок прострочення оплати за поставлену продукцію та відповідно період нарахування 3% річних, оскільки згідно пункту 6.1. договору поставки оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС».

27.11.2020 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив та заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач, з урахуванням здійснених відповідачем проплат на суму 7 848,00 грн згідно платіжного доручення №6858 від 13.08.2020 та на суму 50 60,60 грн згідно платіжного доручення №10451 від 19.11.2020, просить суд стягнути з відповідача 922 158, 60 грн основного боргу. Крім того, з урахуванням наведеного та з огляду на відзив відповідача, позивач просить зменшити також суму 3% річних, стягнувши з відповідача 13 468,62 грн.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 252 цього Кодексу визначено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що остання підлягає прийняттю судом до розгляду як така, що оформлена та подана з дотриманням вимог процесуального законодавства.

28.12.2020 до канцелярії суду надійшов супровідний лист відповідача, у якому останній повідомляє про часткове погашення заборгованості в період з 02.10.2020 по 10.12.2020 на загальну суму 220 412,64 грн, у зв`язку з чим станом на 18.12.2020 за ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" рахується заборгованість у розмірі 856 494,60 грн.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

29 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" (надалі - постачальник/позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (надалі - відповідач/замовник) був укладений договір поставки №53-122-01-20-09143 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність замовника певну продукцію, а замовник, в свого чергу, зобов`язався оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до договору).

Предметом поставки по даному договору є 14810000-2 (абразивні вироби), які передбачені специфікацією №1 до даного договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 903 962,70 гри., крім того ПДВ - 180 792,54 гри. Загальна сума договору складає 1 084 755,24 грн.

Сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником на умовах; DDP їитатєрмс-2010, в строк 60 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі». Місце поставки та вантажоотримувач - 34400, м. Варані, Рівненська обл., склад РВ ВП „Складське господарство" ДІЇ «НАБК „Енергоатом" (п. 3.1. договору).

Пунктом 8.4. договору встановлено, що датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоотримувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення продукції переходить до замовника з моменту поставки продукції.

Згідно з п. 6.1. договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика ш придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС». Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих дні» з дати оформлення ярлика.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів, які застосовують печатку). Строк дії договору по 31.12.2020, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором до спливу гарантійних строків (п. 11.1. договору).

На виконання умов договору позивачем в період з лютого по травень 2020 року було поставлено відповідачу товару на загальну суму 1 084 755,24 грн, що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками видатковими накладними:

- № 61 від 25.02.2020 на суму 369 377,22 грн, з коригуючою видатковою накладною №1 від 20.03.2020 до видаткової накладної №61 від 25.02.2020 на суму - 15 306,30 грн. Сума постачання з урахуванням коригуючої накладної складає - 354 070,92 грн.;

- №86 від 16.03.2020 на суму 268 876,80 грн.;

- №98 від 25.03.2020 на суму 129 387,60 грн.;

- №111 від 14.04.2020 на суму 209 273,52 грн.;

- №133 від 05.05.2020 на суму 93 896,40 грн.;

- №143 від 19.05.2020 на суму 29 250,00 грн.

При цьому, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором здійснив лише часткову оплату поставленого товару на загальну суму 162 596,64 грн (платіжні доручення № 8533 від 01.10.2020 на суму 99 128,04 грн, №9444 від 23.10.2020 на суму 4 860,00 грн, № 6858 від 13.08.2020 на суму 7 848,00 грн, №10451 від 19.11.2020 на суму 50 760,60 грн), що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості перед позивачем, з урахуванням заяви про зменшення, у розмірі 922 158,60 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які були підписані сторонами без жодних зауважень та заперечень, позивачем в період з лютого по травень 2020 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 084 755,24 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика ш придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС».

З матеріалів справи вбачається, що ярлики на придатну продукцію були оформлені 20.03.2020 на суму 354 070,92 грн за видатковою накладною № 61 від 25.02.2020 (корегуюча видаткова накладна № 1 від 20.03.2020); 03.04.2020 на суму 268 876.80 грн за видатковою накладною № 86 від 16.03.2020; 02.04.2020 на суму 129 387,60 грн за видатковою накладною № 98 від 25.03.2020; 23.04.2020 на суму 209 273,52 грн за видатковою накладною № 111 від 14.04.2020; 26.05.2020 на суму 93 896,40 грн за видатковою накладною № 133 від 05.05.2020;

26.05.2020 на суму 29 250,00 грн за видатковою накладною № 143 від 19.05.2020.

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно частини 5 статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи вищевказане, перебіг строку оплати закінчився за видатковою накладною №61 від 25.02.2020 - 04.05.2020 включно; за видатковою накладною № 86 від 16.03.2020 - 18.05.2020 включно; за видатковою накладною № 98 від 25.03.2020 - 18.05.2020 включно (частина 5 статті 254 ЦК України); за видатковою накладною № 111 від 14.04.2020 - 09.06.2020 включно (частина 5 статті 254 ЦК України); за видатковою накладною № 133 від 05.05.2020 - 10.07.2020 включно; за видатковою накладною №143 від 19.05.2020 - 10.07.2020 включно.

Судом встановлено, що позивач звертаючись з позовом до суду зазначав про часткову оплату відповідачем поставленої продукції на суму 103 988,04 грн згідно платіжних доручень №8553 від 02.10.2020 та №9444 від 23.10.2020.

Також, з огляду на подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог, позивач станом на 24.11.2020 просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 922 158,60 грн, оскільки згідно платіжних доручень №6858 від 13.08.2020 та №10451 від 19.11.2020 ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" здійснило додаткову часткову оплату у розмірі 58 608,60 грн.

Отже, з урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви про зменшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача 922 158,60 грн, враховуючу часткову сплату відповідачем боргу на загальну суму 162 596,64 грн.

При цьому, судом прийнято до уваги надані до матеріалів справи платіжні доручення №11103 від 02.12.2020, №11076 від 02.12.2020, № 11132 від 02.12.2020, №11133 від 02.12.2020, №11134 від 02.12.2020, №11584 від 10.12.2020, №11585 від 10.12.2020 та №11586 від 10.12.2012 з яких вбачається, що у грудні 2020 року відповідач частково здійснив погашення боргу за договором на загальну суму 65 664,00 грн.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Отже, надані відповідачем докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 65 664,00 грн основного боргу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повної сплати відповідачем основного боргу, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не заперечується, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 856 494,60 грн, у зв`язку з чим позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" підлягає задоволенню в цій частині.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 13 468,62 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що останній є арифметично вірним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При розподілі судового збору судом враховано ту обставину, що відповідачем частково сплачено борг після відкриття провадження у справі.

Стосовно клопотання позивача про повернення судового збору у розмірі 881,83 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи подану заяву про зменшення позовних вимоги вих. №262-37/20 від 24.11.2020, а також клопотання позивача про повернення судового збору, суд дійшов висновку про необхідність повернення останньому надмірно сплаченого судового збору у розмірі 881,83 грн з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 65 664,00 грн основного боргу закрити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 34 ідентифікаційний код 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" (69095, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 111; ідентифікаційний код 33320024) основний борг у розмірі 856 494 (вісімсот п`ятдесят шість тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн 60 коп., 3% річних у розмірі 13 468 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн 62 коп. та судовий збір у розмірі 14 034 (чотирнадцять тисяч тридцять чотири) грн 41 коп.

4. Повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн 83 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Ріелті" (69095, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 111; ідентифікаційний код 33320024), що був сплачений згідно платіжного доручення №159 від 26.10.2020, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.01.2021

Суддя Л. Г. Пукшин