ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3420/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іоніті» (м. Київ)

до Приватного підприємства «Автоентерпрайз» (м. Харків)

про стягнення 138600,00 грн

та за зустрічним позовом Приватного підприємства «Автоентерпрайз» (м. Харків)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іоніті» (м. Київ)

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іоніті» (далі - позивач) подало до суду позов до Приватного підприємства «Автоентерпрайз» (далі - відповідач) про стягнення 138600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору про надання послуг з розміщення обладнання від 16.12.2019, у зв`язку з чим та відповідно до п. 5.4 Договору відповідачу нараховані штрафні санкції.

Ухвалою від 02.12.2020 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 04.01.2021 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 15.01.2021 (включно).

04.01.2021 до суду відповідачем подано зустрічну позовну заяву, у якій він також просив суд поновити строк для подачі зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування поданого клопотання позивач за зустрічним позовом зазначає про чисельність аналогічних справ, які розглядаються у господарських судах України та постійними відрядженнями, тому просить суд визнати поважною причиною несвоєчасного подання зустрічної позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу за зустрічним позовом строку для подання зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування зустрічних вимог, посилаючись на ст. ст. 228 232, 234, 235, 241, 248 Цивільного кодексу України, Приватне підприємство «Автоентерпрайз» зазначило, що вказаний договір є фіктивним та таким, що вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою, а також є таким, що порушує публічний порядок, внаслідок чого такий договір має бути визнаний недійсним.

Оглянувши зміст зустрічної позовної заяви та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Приписами ст. 180 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Так, п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте, зустрічна позовна заява не містить відомостей щодо способу захисту прав або інтересів, передбаченого законом чи договором, якому відповідає заявлена позовна вимога.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Також, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Із додатків до зустрічної позовної заяви вбачається, що позивач за зустрічним позовом додав копію опису вкладення у цінний лист, як доказ направлення на адресу Пальшина Ю.І. листа, яким було відкликано довіреність на представника Пальшина Ю.І.

Проте, позивач за зустрічним позовом не додав до зустрічної позовної заяви зазначений лист-відкликання, чим порушив п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Крім того, п. 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява має містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Однак, із тексту зустрічної позовної заяви вбачається відсутність відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, а тому не дотримано п. 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Також, п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява має містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Однак, судом встановлено, що позивач вимог п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України не дотримав.

Окрім цього, п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява має містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Натомість, із тексту позовної заяви вбачається, що вимог п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позивачем не дотримано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Окрім того, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, якою затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку, визначено, що розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З огляду на вказане, а також п.п. 59, 61 вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 вбачається, що належним доказом відправлення сторонам позовної заяви та доданих до неї документів є не лише опис вкладень в поштовий конверт, але й документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), подані суду в оригіналі.

Водночас слід зазначити, що накладна не є розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, а лише засвідчує факт оформлення документів, наданих відправником для подальшого пересилання адресату.

З огляду на викладене, суд встановив, що при звернення до суду з даним позовом, позивач в порушення п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України не додав до позовної заяви розрахункового документу (фіскального чи касового чеку, розрахункової квитанції тощо) як доказу на підтвердження факту надання йому 29.12.2020 послуг поштового зв`язку, що вказує на те, що належних та достатніх доказів про надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а саме відповідачу, позовні матеріали не містять.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Також ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

У законодавстві не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідних нормативно-правових актів Національного банку України та інших роз`яснювальних документів.

Згідно з п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, унормовано, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків..

Відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10.11.2011 №12-6621/11 щодо застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Окрім того, пп. 2.21 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Відповідний документ подається до господарського суду тільки в оригіналі. Копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), такого документа не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Подібного висновку притримується і Верховний Суд в ухвалах від 29.10.2018 у справі №757/7529/17-ц, від 10.08.2018 у справі № 911/3416/17.

Однак, в якості доказу сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви від 29.12.2020 до суду до позовних матеріалів додано не оригінал, а копію платіжного доручення №2264 від 29.12.2020 на суму 2102,00 грн.

З огляду на викладене господарський суд зазначає, що надана позивачем копія платіжного доручення не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, оскільки не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства, отже позивачем при подачі позову до суду не додержано вимог, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки зустрічна позовна заява не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, п. п. 4, 5, 7, 9, 10 ч. 3 ст. 162, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 164, 174 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити позивачу за зустрічним позовом - Приватному підприємству «Автоентерпрайз» строк для подання зустрічної позовної заяви.

2. Зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Автоентерпрайз» від 29.12.2020 залишити без руху.

3. Приватному підприємству «Автоентерпрайз», протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

4. Роз`яснити Приватному підприємству «Автоентерпрайз», що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Суддя В.М. Антонова