ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1139/20

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Героїв Майдану-8», м. Черкаси, вул. Героїв Майдану, 8

до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго», Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. О. Дашковича, 62

про стягнення 17702,59 грн фактично понесених витрат,

за участю представників сторін:

від позивача: Крушельницька М.Р. - адвокат - за ордером;

від відповідача: Севостьянова А.В. - адвокат - за довіреністю.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Героїв Майдану-8» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про стягнення 17702,59 грн заборгованості та обтяжень на суму боргу в якості відшкодування понесених витрат період липня 2019- липня 2020 за Договором про відшкодування витрат від 21.04.2017 №243, та судові витрати.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 вересня 2020 року суд відкрив провадження у справі, справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.10.2020.

Підготовче засідання відкладено на 12.11.2020, на 09.12.2020.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 09.12.2020 суд закрив підготовче провадження у справі, судовий розгляд призначено на 11.01.2021.

Позивачем визначено предмет спору як стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відшкодуванню фактично понесених останнім витрат по вартості електроенергії, яка споживається електрообладнанням відповідача в тепловому пункті, обсяг якої обліковується відповідними приладами позивача.

Позивач вимоги підтримав письмово та вказав на дійсність зобов`язань відповідача.

Відповідачем подано відзив на позов, вимоги заперечені повністю з мотивів припинення договірних відносин з позивачем, відсутності складової на оплату електроенергії в тарифі теплопостачання на ОСББ, відсутності свого обладнання в тепловому пункті ОСББ (позивача).

Позивач 10.11.2020 направив суду відповідь на відзив з доказами надсилання відповідачеві.

В судовому засіданні: позивач не змінив предмет та підставу спору. Позивач вимоги підтримав. Вказав на чинність договору та відсутність оплат за спірний період від відповідача.

Відповідач заперечив проти позовних вимог у відзиві. Представник відповідача заперечення підтримав. Вважає, що договір між сторонами відсутній, зобов`язання припинені. Підстав для оплати вартості електроенергії позивачеві - не вбачає.

Інших доказів не подано.

В судовому засіданні 11.01.2021 були оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду - відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення та доводи учасників, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

21.04.2017 між відповідачем - Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (далі - КПТМ "Черкаситеплокомуненерго") та позивачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Героїв Майдану - 8" (далі - ОСББ "Героїв Майдану-8") був укладений договір № 243 про відшкодування витрат (далі - Договір).

Відповідно умов п.1.1. Договору відповідач зобов`язався компенсувати позивачу вартість спожитої енергії, яка споживається електрообладнанням ІТП КПТМ "Черкаситеплокомуненерго", яке розташовано за адресою м. Черкаси, вул. Героїв Майдану, 8, і обсяг спожитої енергій, по якій обліковується приладом обліку Меркурій 230 № 13109998 та приладом обліку Меркурій 230 № 13090534.

П.1.2. Договору визначено, що предметом Договору не є постачання чи продаж будь-яких товарів або надання послуг будь-якою зі сторін Договору іншій стороні, а також здійснення будь-якою зі сторін Договору діяльності, метою якої є отримання прибутків. Грошовій компенсації підлягають виключно фактичні витрати за спожиту електричну енергію без будь-яких націнок.

За умовами п.3.1. позивач надсилає відповідачу щомісячний розрахунок обсягу використаної енергії та рахунок про сплату витрат на електроенергію.

П.3.2. Договору визначено, що не пізніше 10-ти днів з моменту отримання відповідного рахунку та перевірки правильності розрахунків КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" перераховує на розрахунковий рахунок ОСББ "Героїв Майдану-8" кошти у сумі, вказаній у рахунку.

Розділом 5 Договору сторони визначили відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором.

Позивачем нараховано заборгованість за наступний період прострочення з 01.07.2019 по 31.07.2020. За попередній період рішенням суду у справі №925/871/19 присуджено до стягнення суму заборгованості, рішення суду набрало законної сили. Рішенням суду також було встановлено приналежність спірного обладнання теплового пункту відповідачеві КП «Черкаситеплокомуненерго». Документів на спростування цього факту відповідачем не надано.

Відповідач, посилаючись на п.6.2 Договору 05.11.2018 на адресу позивача направив лист № 11/2619-8 про розірвання Договору з 01 січня 2019 року, тобто письмово за місяць до закінчення строку дії (31.12.2018). На цій підставі відповідачем 21.03.019 позивачу було повернуто без виконання рахунок №1/20191 від 31.01.2019 та акт №1/2019 від 31.01.2019.

21.11.2018 відповідачеві був надісланий лист-відповідь адвоката (який надає юридичні послуги ОСББ "Герої Майдану-8") про відхилення пропозиції відповідача у зв`язку з тим, що Договором не передбачена можливість його дострокового розірвання в односторонньому порядку без згоди іншої сторони.

Судом з`ясовано, що з липня 2019 відповідач договірні зобов`язання не виконує (наступний період).

Позивач комісійно обстежив приміщення та обладнання теплового пункту в житловому комплексі ОСББ станом на 08.07.2019 та підтвердив використання електричної енергії через мережі ОСББ обладнанням відповідача, про що складено акт (а.с. 8).

Станом на серпень 2020 сума заборгованості по вказаному Договору складає 16791,60 грн.

Через неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем за період з 31.07.2019 по 31.07.2020 в порядку ст.625 ЦК України нараховані до стягнення 505,71 грн. - 3% річних та 405,28 грн. інфляційних втрат.

Відповідач вимоги заперечує та не визнає наявність зобов`язання по сплаті спожитої енергії за спірний період, наявність договірних відносин з позивачем, наявність свого обладнання в тепловому пункті ОСББ (позивача).

Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом про стягнення заборгованості та санкцій за неналежне виконання умов договору №243 відшкодування витрат від 21.04.2017.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір, укладений сторонами є договором послуги та регулюється положеннями Глави 63 Цивільного кодексу України.

Оцінка відносинам сторін вже надана в рішенні господарського суду Черкаської області №925/871/19 у спорі між тими ж сторонами з тих же підстав, тому повторно суд взаємовідносини сторін не описує.

За приписами ст.ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530 ЦК України містять такі положення.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору відшкодування витрат №243 від 21.04.2017. Суд вважає, що спірний договір №243 від 21.04.2017 є чинним та має виконуватись сторонами. Суд враховує і презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Термін дії цього Договору сторони визначили до 31.12.2017, з можливістю його пролонгації.

Посилання відповідача на те, що у нього з позивачем у спірний період відсутні договірні відносини на підставі листа-пропозиції про розірвання договору від 05.11.2018, суд оцінює критично, оскільки позивач листом від 21.11.2018 відхилив заявлену пропозицію, а відповідач доказів вирішення спору в судовому порядку щодо зміни або розірвання цього договору до суду не подав.

Доказів належного виконання умов вищевказаного Договору відповідач до суду також не подав.

Відповідач, в порушення умов Договору та законодавства, у визначені ч. 2 ст. 530 ЦК України у строки оплату за фактичне користування електричною енергією з мереж позивача не провів, а отже є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання та своїми діями призвів до порушення права позивача на отримання компенсації.

Суд вважає доведеним право позивача на стягнення заборгованості за договором №243 від 21.04.2017 за період з 31.07.2019 по 31.07.2020 в сумі 16791,60 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Суд критично оцінює наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 31.07.2019 по 31.07.2020, оскільки позивачем не враховано наростаючий підсумок заборгованості по спожитій електроенергії помісячно та 10 денний строк протягом наступного місяця, коли відповідач мав провести оплату по виставлених рахунках.

Розрахунок нарахувань позивача на суму боргу перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт: Ліга Закон». Суд враховує можливість нарахування позивачем суми інфляційних втрат та 3% річних лише з 11.08.2019; інфляційні втрати в період травня-липня 2020 нараховані відповідачеві бути не можуть, оскільки рівень інфляції в державі становив від`ємне значення та приймається за « 0» при розрахунках.

Належить стягнути з відповідача на користь позивача 206,72 грн. інфляційний втрат та 251,96 грн. 3% річних з прострочених сум. В решті вимог належить відмовити позивачеві за їх необгрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Проведення оплати відповідачем в період розгляду спору та ненадання доказів суду має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom»), заява №27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Суд вважає, що Позивачем доведено порушення свого права з викладених ним підстав - з боку відповідача.

Суд переконаний у достатності правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 16791,60 гр. боргу, 206,72 грн. інфляційних втрат та 251,96 грн. - 3% річних за неналежне виконання грошових зобов`язань по договору від 21.04.2017 №243. В решті вимог відмовити.

Судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 2102 грн судового збору.

Керуючись приписами ст.ст. 126, 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради, вул. О.Дашковича, 62, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Героїв Майдану - 8", вул. Героїв Майдану, 8, кв. 205, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

16791,60 грн. боргу, 206,72 грн. інфляційних втрат, 251,96 грн. - 3% річних та 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення, або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 19.01.2021

Суддя Г.М.Скиба