ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 січня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1055/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від позивача Стрільник А.Г. за довіреністю,

від відповідача Власенко У.О. головний спеціаліст сектору судової роботи та міжнародного співробітництва у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

від третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Комунального підприємства «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради»

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради» (проспект Хіміків, 82, м. Черкаси, 18036, код 03328675) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту зі всього рухомого та нерухомого майна, що йому належить, накладеного постановою державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 30204464, що перебувало у Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного управління юстиції у Черкаській області, та вчинення дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (вилучення записів) та відшкодування понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач всупереч вимогам ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не зняв арешт з майна позивача при закінченні виконавчих проваджень.

Позивач у позовній заяві зазначив та просив залучити третю особу, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою від 20 серпня 2020 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання; залучив до участі у справі на стороні відповідача Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права.

10 вересня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги він не визнає в повному обсязі, оскільки до складу зведеного виконавчого провадження № 30204464, яке перебувало на виконанні у Придніпровському ВДВС, входили виконавчі провадження, які завершувались Придніпровським ВДВС не у зв`язку із фактичним та повним виконанням, у відповідача відсутні правові підстави для звільнення майна з-під арешту накладеного на підставі вищевказаної постанови.

15 вересня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

06 жовтня 2020 року позивач подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого позивач, крім вже понесених на дату подання позову витрат у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн, про що заявляв у позовній заяві, також очікує понести судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі орієнтовно 4 000,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України позивач заявляє про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в даній справі.

Ухвалою від 06 жовтня 2020 року Господарський суд Черкаської області підготовче засідання відклав на 22 жовтня 2020 року.

08 жовтня 2020 року позивач подав клопотання з додатковими доказами, що підтверджують порушення права позивача розпоряджатися своїм майном у зв`язку з накладеним арештом на все рухоме і нерухоме майно: копія листа КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради» № 742 від 02.06.2020, копія листа ТСЦ № 7141 м. Черкаси РСЦ МВС у Черкаській області № 31/23/41-27 від 27.06.2020.

Ухвалою від 27 жовтня 2020 року Господарський суд Черкаської області повідомив про перенесення підготовчого зсідання на 19 листопада 2020 року.

09 листопада 2020 року позивач подав клопотання з додатковими доказами, що спростовують заперечення відповідача поти позову.

Ухвалою від 02 грудня 2020 року Господарський суд Черкаської області повідомив сторін про перенесення підготовчого зсідання на 16 грудня 2020 року.

Ухвалою від 16 грудня 2020 року Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 14 січня 2021 року.

Сторони були належним чином повідомлені господарським судом про дату, час і місце судового засідання. У судове засідання не з`явилася третя особа, про причини неявки не повідомила.

Неявка представників сторін у судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання суду, не перешкоджає вирішенню даного спору за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні, що відбулося 14.01.2021, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

У провадженні Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (згідно наказу Міністерства юстиції України від 17.12.2019 № 4053/5 «Про відділи державної виконавчої служби» Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перейменовано в Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) (третя особа у справі) перебувало зведене виконавче провадження № 30204464 про стягнення з КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради» (позивач) боргу на користь юридичних, фізичних осіб та держави (далі ЗВП № 30204464). В рамках як ЗВП № 30204464, так і окремих виконавчих проваджень, що входили до даного ЗВП № 30204464, постановами державних виконавців Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси ГТУЮ у Черкаській області накладались арешти на все рухоме і нерухоме майно Позивача.

Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О.В. від 25.10.2018 про передачу виконавчого провадження ЗВП № 30204464 про стягнення з позивача на користь фізичних, юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 4 199 631,90 грн, до складу якого входило 42 виконавчих провадження, передане з Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерсва юстиції України (відповідач). При передачі виконавчі провадження, що входили до ЗВП № 30204464, виведені з ЗВП № 30204464 третьою особою, прийняті до виконання та приєднані до сформованого зведеного виконавчого провадження № 57742292 (далі ЗВП № 57742292) відповідачем, крім ВП № 55319808 та ВП № 55319680, які теж були прийняті відповідачем до виконання, але не були приєднані до ЗВП № 57742292.

Після повної сплати позивачем заборгованості (в т.ч. виконавчих зборів і витрат виконавчого провадження) всі виконавчі провадження про стягнення боргу з позивача, що входили до ЗВП № 57742292 (раніше до ЗВП № 30204464), були закінчені постановами державного виконавця відповідача від 04.01.2019, 13.02.2019, 13.05.2019, 15.11.2019, 27.11.2019, 28.11.2019 та 29.11.2019 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Також на підставі постанов державного виконавця відповідача з позивача стягнуто виконавчі збори та витрати виконавчих проваджень по всім закінченим виконавчим провадженням, що входили до ЗВП № 57742292 (раніше до ЗВП № 30204464).

Позивач зазначає, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, йому стало відомо про наявність незнятого обтяження (арешту), накладеного на все рухоме та нерухоме майно Позивача в рамках зведеного виконавчого провадження № 30204464.

Отже, позивач просить зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна, що йому належить. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав свої повноваження, внаслідок чого майно позивача залишилось під арештом.

Таким чином, господарський суд встановив, що позивач був боржником у зведеному виконавчому провадженні за виконавчими документами, які видані за різними правилами судочинства.

Порядок вчинення виконавчих дій регулюється Законом України «Про виконавче провадження», за змістом ст. 30 якого виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

При цьому, законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Отже, оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12.09.2018 у справі № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18), від 17.10.2018 у справах № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18), № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18), від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18), від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16 (провадження № 12-30гс19).

Водночас, у постанові від 15.05.2019 у справі № 924/1389/13 (провадження № 12-35гс19) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що для визначення предметної юрисдикції, зокрема й стосовно судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, вирішальне значення має суть оспорюваних дій.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що предмет позову (тобто суть оскаржуваних дій) стосується скасування арешту, накладеного постановою державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 30204464 від 22.02.2017.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 у справі № 589/117/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведене, висновки Великої Палати Верховного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Розгляд даної справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Частинами 3 та 4 ст. 231 ГПК України зазначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, позивачу підлягає поверненню сплачена сума судового збору в разі подання ним відповідного клопотання в порядку п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», заявлені до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу суд залишає за позивачем.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

УХВАЛИВ:

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 січня 2021 року.

Суддя О.В. Чевгуз