ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Справа№ 920/148/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Шаптали Є.Ю.

Секретар судового засідання: Огірко А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: згідно протоколу судового засідання

від відповідача : згідно протоколу судового засідання

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 (суддя Заєць С.В. м. Суми, повний текст рішення складено 30.06.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради", м. Ромни, Сумська обл.

про стягнення 2 319 299,89 грн,

За результатами розгляду апеляційних скарг, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач/АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради (далі - відповідача/ КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради") про стягнення боргу у загальній сумі 2 319 299,89 грн, у тому числі: пеня в сумі 1 224 153,34 грн, три проценти річних у сумі 324 153,80 грн, інфляційні втрати у сумі 770 992,74 грн та судові витрати, а саме 34 789,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за переданий газ та не виконав зобов`язання за Договором постачання природного газу від 15.09.2017 № 6092/1718-БО-29, несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив вартість переданого природного газу за період жовтень - грудень 2017 року, січень - березень 2018 року, внаслідок чого на підставі п. 8.2 Договору йому було нараховано пеню, а також згідно з ч. 2 статтею 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 612 076,67 грн, 3% річних у сумі 324 153,80 грн, 763 198,97 грн інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 34 671,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції вказав, що розрахунки за постачання природного газу за Договором постачання природного газу 15.09.2017 № 6092/1718-БО-29 здійснено з порушенням строків, встановлених вказаним правочином, у зв`язку з чим АТ «НАК «Нафтогаз України» було нараховано відповідачу пеню у сумі 1 224 153,34 грн, 3 % річних у сумі 324 153,80 грн, інфляційних втрат у сумі 770 992,74 грн.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 324 153,80 грн 3 % річних місцевий господарський суд встановив, що він є арифметично вірний, а отже, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, відповідно до позовних вимог. Водночас при перевірці розрахунку позивача щодо нарахування втрат від інфляції, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 763 198,97 грн інфляційних втрат, і, відповідно, відмови у стягненні 7 793,77 грн інфляційних витрат.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення пені у сумі 1 224 153,34 грн суд першої інстанції вказав, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 90%. Розглянувши вказане клопотання місцевий господарський суд відзначив, що прострочення, за яке нараховано пеню, інфляційні втрати та 3% річних погашено у повному обсязі, а також врахував інтереси обох сторін, співрозмірність неустойки та ступеню виконання зобов`язання відповідачем, співвідношення розміру пені і понесених позивачем збитків у зв`язку з порушенням відповідачем свого зобов`язання, збитковість фінансового стану відповідача, і, відповідно, вирішив зменшити розмір пені на 50%, до 612 076,67 грн пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, КП Ромникомунтепло" Роменської міської ради" (далі - скаржник-1) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 в частині задоволення позову щодо стягнення пені у розмірі 612 076,67 грн та в цій частині прийняти нове рішення, яким зменшити заявлений позивачем розмір пені на 90 %.

Доводи апеляційної скарги КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" обґрунтовані неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального права.

Скаржник-1 зазначає, що місцевий господарський суд частково задовольняючи клопотання відповідача про зменшення неустойки на 50% не враховував фінансове становище відповідача, економічну ситуацію, яка склалась в країні, високий ступінь інфляційних процесів в економіці країни. Суд першої інстанції не врахував висновку щодо застосування судом положень ст. 233 Господарського кодексу України викладеного у справі № 920/432/19 від 23.01.2020, чим порушив вимоги ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Також, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, АТ "НАК "Нафтогаз України" (далі - скаржник -2) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 612 076,67 грн та інфляційних втрат в розмірі 7 793, 77 грн та в цій частині прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи АТ "НАК "Нафтогаз України" зводяться до того, що:

- місцевий господарський суд не надав об`єктивну оцінку винятковості випадку несвоєчасної сплати відповідачем заборгованості за договором та соціальну значущість позивача;

- суд першої інстанції не врахував висновку щодо застосування положень ст. 233 Господарського кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14.

- відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №922/1010/16 від 12.06.2018;

Крім того, скаржником - 2 було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

28.09.2020 від відповідача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20 в частині задоволення щодо стягнення пені у розмірі 612 076,67 грн скасувати. Прийняти нове рішення в цій частині, яким зменшити заявлений позивачем розмір пені на 90%.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу відповідача через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу відповідача, суд дійшов висновку, що неподання позивачем відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 апеляційну скаргу КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" у справі № 920/148/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Разіної Т.І., суддів: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі № 920/148/20 апеляційну скаргу КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 - залишено без руху.

31.08.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП Ромникомунтепло" Роменської м/р на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20: розгляд скарги призначено на 06.10.2020.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.08.2020 апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" у справі № 920/148/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Разіна Т.І. судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі № 920/148/20 задоволено клопотання АТ "НАК "Нафтогаз України" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20; об`єднано апеляційні скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" та КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" в одне апеляційне провадження; розгляд справи призначено на 06.10.2020; зупинено дію рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

06.10.2020 розгляд апеляційних скарг АТ "НАК "Нафтогаз України" та КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці. Після виходу з відпустки справа призначається до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 розгляд апеляційних скарг АТ "НАК "Нафтогаз України" та КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 призначено на 10.11.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4339/20 від 09.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 920/148/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.11.2020 для розгляду справи № 920/148/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Шаптала Є.Ю., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи № 920/148/20 задоволено. Справу №920/148/20 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/4648/20 від 16.11.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №920/148/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.11.2020 для розгляду справи №920/148/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Шаптала Є.Ю., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 у апеляційні скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" та КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Шаптала Є.Ю., Хрипун О.О.; розгляд скарг призначено на 10.12.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5180/20 від 09.12.2020 у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О.у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №920/148/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2020 для розгляду справи №920/148/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20 прийняти до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.; розгляд апеляційних скарг призначено на 12.01.2021.

Розгляд судом апеляційної інстанції клопотань

28.09.2020 та 30.10.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" надійшли клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи №920/148/20, а саме - копію фінансового звіту малого підприємства станом на 30.06.2020.

Також, у поданому відзиві на апеляційну скаргу позивача, КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" просить приєднати до матеріалів справи №920/148/20 письмовий доказ - копію фінансового звіту малого підприємства станом на 30.06.2020.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятно, коли заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги докази, які отримано ним після вирішення справи судом першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 922/393/18 викладена правова позиція щодо подання доказів до суду апеляційної інстанції. А саме встановлено, що апеляційним судом обґрунтовано відхилене клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів через те, що цей доказ датований вже після прийняття рішення судом першої інстанції, тобто це доказ, який взагалі не існував на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання відповідачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 11.09.2019 у справі №922/393/18.

Отже, подані відповідачем нові докази не досліджуються судом апеляційної інстанції та не враховуються при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Явка представників сторін

У судове засідання 12.01.2021 з`явилися уповноважені представники сторін.

Позиція представників сторін у справі

Представник скаржника-1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з підстав викладених у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 скасувати в частині задоволення позову щодо стягнення пені у розмірі 612 076,67 грн скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким зменшити заявлений позивачем розмір пені на 90%. В іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 залишити без змін.

Крім того, просив відмовити у задоволенні поданої АТ "НАК "Нафтогаз України" апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу позивача.

Представник скаржник - 2 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав із підстав викладених у апеляційній скарзі. Просив рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 скасувати в частині відмовити в задоволені позовних вимог щодо стягнення 612 076,67 грн та інфляційних втрат в розмірі 7 793,77 грн та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ НАК "Нафтогаз України" щодо стягнення пені у розмірі 612 076,67 грн та інфляційних втрат в розмірі 7 793,77 задовольнити. В іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20 залишити без змін. Також просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 15.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником (постачальник) та Комунальним підприємством "Ромникомунтепло" Роменської міської ради," (відповідач) укладено Договір №6092/1718-КП-29 постачання природнього газу (далі - Договір) ( т. 1, а.с. 29-33).

Відповідно до п.1.1 та п. 1.2 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується позивачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води з населення.

У п. 6.1 Договору визначено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.2. Договору у разі просточення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахунку від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 18 339 301,79 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 1 185 159,60 грн, 30.11.2017 на суму 2 499 791,70 грн, 31.12.2017 на суму 2 848 755,41 грн, 31.01.2018 на суму 3 577 369,10 грн, 28.02.2018 на суму 3 489 390,43 грн, 31.03.2018 на суму 3 566 703,86 грн, 30.04.2018 на суму 685 573,21 грн, 31.05.2018 на суму 95 579,08грн, 30.06.2018 на суму 91 328,16 грн, 31.07.2018 на суму 100 702,93 грн, 31.08.2018 на суму 100 740,89 грн, 30.09.2018 на суму 98 207,42 грн ( т. 1. а.с. 34-45).

Позивач вказує, що основна заборгованість у відповідача відсутня, проте оплату за переданий газ останній здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1. Договору, а у випадку прострочення здійснення розрахунку наступає відповідальність згідно з п. 8.2. Договору у вигляді нарахування пені на суму простроченого грошового зобов`язання, а також в порядку статті 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем остаточний розрахунок по договору від 15.09.2017 № 6092/1718-КП-29 за зобов`язаннями: жовтня 2017 було здійснено 30.03.2018; листопада 2017 - 30.03.2018; грудня 2017 - 28.08.2018; січня 2018 - 27.12.2018; лютого 2018 - 28.12.2018; березня 2018 - 27.02.2019; квітня 2018 - 27.02.2019; травня 2018 - 27.02.2019; червня 2018 - 27.02.2019; липня 2018 - 27.02.2019; серпня 2018 - 27.02.2019; вересня 2018 - 27.02.2019.

Таким чином заборгованість за Договором постачання природного газу від 15.09.2017 № 6092/1718-БО-29 була повністю погашена відповідачем лише 27.02.2019; даний факт не заперечується сторонами в тому числі й самим відповідачем.

Посилаючись на наведені обставини АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Сумської області та просило стягнути з Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" пеню у сумі 1 224 153,34 грн, 3 % річних у сумі 324 153,80 грн та інфляційні втрати - 770 992,74 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції,обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" не підлягає задоволенню; рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі № 920/148/20 підлягає зміні, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний господарський суд відзначає, що:

- позивач у поданій апеляційній скарзі оскаржує прийняте господарським судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 7793,77 грн інфляційних втрат;

- позивач так і відповідач оскаржують рішення місцевого господарського суду в частині зменшення місцевим господарським судом розміру заявленої до стягнення з відповідача пені на 50% за клопотанням відповідача.

Відтак, судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваних як позивачем та відповідачем частинах.

Так, однією із позовних вимог позивача до відповідача, була вимога про стягнення пені в сумі 1 224 153,34 грн.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач разом з відзивом на позовну заяву подав клопотання про зменшення розміру заявленої до стягнення з нього пені на 90%.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на збитковий фінансовий стан, а застосування таких фінансових санкцій, як зазначає відповідач, призведе до затримки у виплаті заробітної плати працівникам, виникнення заборгованості у сплаті податків до бюджету, затримки розрахунків з контрагентами та до інших негативних наслідків. До виняткових обставин, які мають істотне значення відповідач відносить те, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом ступінь виконання відповідачем зобов`язання становить 100 %; відсутність об`єктивної вини відповідача та наявна неспроможність споживачів, які фінансуються з державного та місцевого бюджетів своєчасно розрахуватись за послуги з теплопостачання, які надавав відповідач; відповідач, враховуючи недостатність коштів, що надходять на його рахунки зі спеціальним режимом використання, дбаючи про інтереси позивача, здійснював оплату послуг за постачання газу самостійно власними коштами. Крім того, як зазначає відповідач, у період дії договору 2017-2018 рр. і по сьогоднішній день відповідач перебуває у тяжкому фінансовому стані, що підтверджується доданим відповідачем до відзиву Балансом (Звіт про фінансовий результат, Форма № 1) за 2019 рік, з квитанцією про реєстрацію документа у Державній податковій службі України та Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід. Форма № 2) за 2019 рік, з яких вбачається, що чистий фінансовий результат підприємства за 2019 рік склав 1675,3 тис. грн збитку. Посилаючись на те, що порушення ним грошового зобов`язання не завдало збитків позивачу, просить суд зменшити розмір стягуваної з нього пені на 90%.

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій як неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 статті 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наведені в клопотанні відповідача про зменшення розміру пені доводи, а також врахувавши наступні обставини та факти, а саме:

- ступінь виконання відповідачем грошових зобов`язань (систематичне погашення заборгованості),

- майновий стан сторін,

- відсутність доказів погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності або ж понесених позивачем збитків в результаті прострочення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором,

- відсутність в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання та обставин того, що відповідач не є кінцевим споживачем газу, а купує його для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями; при цьому здійснення оплати поставленого позивачем газу залежить від розрахунків з відповідачем за спожиту теплову енергію,

- стягнення пені та передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань не є основним доходом НАК "Нафтогаз України" і не може впливати на його господарську діяльність,

- пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням того, що позивачем, окрім пені також було заявлено у порядку ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, які були розглянуті судом;

- необхідність реального виконання судового рішення,

Подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19).

Виходячи з того, що можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду, та враховуючи установлені місцевим господарським судом обставини, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про зменшення заявленої до стягнення з відповідача пені на 50% (з 1 224 153,34 грн до 612 076,67 грн).

Щодо нарахування позивачем інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини ( п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 вказано наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається "послідовність, утворена за певною закономірністю".

У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, і від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за ст. 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Суд апеляційної інстанції перевіривши наданий АТ «НАК «Нафтогаз України» та здійснений місцевим господарським судом розрахунок інфляційних за періоди з 01.12.2017 по 28.02.2018, 01.01.2018 по 28.02.2018, 01.02.2018 по 28.02.2018, 01.03.2018 по 31.03.2018, 01.04.2018 по 30.04.2018, 01.05.2018 по 31.05.2018, 01.06.2018 по 30.06.2018, 01.07.2017 по 31.07.2018, 01.05.2018 по 30.11.2018, 01.12.2018 по 31.12.2018, 01.01.2019 по 31.01.2019, 01.06.2018 по 31.01.2019, 01.07.2018 по 31.01.2019, 01.08.2018 по 31.01.2019, 01.09.2018 по 31.01.2019, 01.10.2018 по 31.01.2019 та з 01.11.2018 по 31.01.2019 згідно з вказівками, наданими Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що до стягнення з КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" підлягає всього 763 198,97 грн інфляційних втрат, а вимоги позову про стягнення 7 793,77 грн інфляційних задоволенню не підлягають, оскільки судом першої інстанції здійснено розрахунок інфляційних на суму боргу без урахування інфляційної складової за попередній місяць.

Також щодо порядку застосування статті 625 ЦК України в частині нарахування інфляційних втрат суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Суд апеляційної інстанції вважає вірним розрахунок інфляційних, наданий АТ «НАК «Нафтогаз України» з позовною заявою (здійснений на суму заборгованості з урахуванням інфляційної складової за попередній місяць:

- за зобов`язаннями листопада 2017 року (період з 01.01.2018 по 28.02.2018):

2 499 791,70 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 60 332,47 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 102,41 (індекс інфляції,%) = 2 560 124,17 грн

- за зобов`язаннями грудня 2017 року (період з 01.02.2018 по 31.07.2018), а саме:

- з 01.02.2018 по 28.02.2018

2 848 755,41 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 25 638,80 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 100,9 (індекс інфляції,%) = 2 874 394,21 грн.

- 01.03.2018 по 31.03.2018:

2 554 352,01 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 28 379,90 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 101,1 (індекс інфляції,%) = 2 608 370,71 грн.

- 01.04.2018 по 30.04.2018:

2 018 552,97 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 16 580,57 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 100,8 (індекс інфляції,%) = 2 089 152,24 грн.

- за зобов`язаннями січня 2018 року (період з 01.03.2018 по 30.11. 2018), а саме:

- 01.03.2018 по 31.07.2018

3 577 369,10 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 42 765,24 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 101,19 (індекс інфляції,%) = 3 620 134,34 грн.

- 01.09.2018 по 30.09.2018:

3 276 811,35 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 63 071,69 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 101,9 (індекс інфляції,%) = 3 382 648,55 грн.

- 01.10.2018 по 31.10.2018:

2 276 811,35 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 40 505,03 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 101,7 (індекс інфляції,%) = 2 423 153,57 грн.

- 01.11.2018 по 30.11.2018:

2 028 067,11 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 30 441,73 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 101,4 (індекс інфляції,%) = 2 204 851,07 грн.

- за зобов`язаннями лютого 2018 року (період з 01.04.2018 по 30.11.2018)

3 489 390,43 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 180 832,45 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 105,18 (індекс інфляції,%) = 3 670 222,88 грн.

- за зобов`язаннями березня 2018 року (період з 01.05.2018 по 31.01.2019), а саме:

- 01.05.2018 по 30.11.2018

3 566 703,86 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 155 064,95 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 104,34 (індекс інфляції,%) = 3 721 768,81 грн;

- 01.12.2018 по 31.12.2018:

1 370 615,88 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 12 205,45 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 100,8 (індекс інфляції,%) = 1 537 886,28 грн;

- 01.01.2019 по 31.01.2019:

1 099 169,87 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 12 664,40 (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 101 (індекс інфляції,%) = 1 279 104,67 грн.

- за зобов`язаннями квітня 2018 року (період з 01.06.2018 по 31.01.2019):

685 573,21 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 42 739,83 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 106,23 (індекс інфляції,%) = 728 313,04 грн.

- за зобов`язаннями травня 2018 року (період з 01.07.2018 по 31.01.2019):

95 579,08 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 5 958,57 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 106,23 (індекс інфляції,%) = 101 537,65 грн.

- за зобов`язаннями червня 2018 року (період з 01.08.2018 по 31.01.2019):

91 328,16 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 6 377,50 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 106,98 (індекс інфляції,%) = 97 705,66 грн.

- за зобов`язаннями липня 2018 року (період з 01.09.2018 по 31.01.2019):

100 702,93 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 7 032,14 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 106,98 (індекс інфляції,%) = 107 735,07 грн.

- за зобов`язаннями серпня 2018 року (період з 01.10.2018 по 31.01.2019):

100 740,89 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 5 025,24 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 104,98 (індекс інфляції,%) = 105 766,13 грн.

- за зобов`язаннями вересня 2018 року (період з 01.11.2018 по 31.01.2019):

98 207,42 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 3 175,35 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 103,23 (індекс інфляції,%) = 101 382,77 грн.

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року (період з 01.12.2017 по 28.02.2018):

1 185 159,60 грн (сума боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду) + 40 741,46 грн (інфляційне збільшення заборгованості за попередній період) * 103,4376 (індекс інфляції,%) = 1 225 901,06 грн.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, до стягнення з КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" підлягає 770 992,74 грн інфляційних втрат.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених скаржниками у поданих апеляційних скаргах

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника -2 (позивача) на те, що зменшення судом розміру пені завдає йому збитків, і при зменшенні пені суд першої інстанції не дослідив негативні наслідки, спричинені позивачеві, оскільки, відповідно до норм статей 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, між тим, під час вирішення даного спору, позивачем не надано, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують імовірність збитків або засвідчували наявність збитків у позивача, у зв`язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе зобов`язань відповідачем.

З огляду на вище викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд врахував майнові інтереси позивача, оскільки зменшив розмір неустойки на 50%, що в свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги про зворотне.

Також, наведеним спростовуються посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що зменшення судом розміру пені завдає йому збитків і місцевий господарський суд не з`ясував обставин заподіяння відповідачем позивачу збитків неналежним виконанням зобов`язання, адже наявність збитків доказується на загальних підставах саме позивачем.

На думку колегії суддів стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, а нарахування та стягнення з відповідача 3% річних компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору.

Враховуючи статус відповідача (комунальне підприємство), соціальну спрямованість його діяльності по безперебійному забезпеченню тепловою енергією населення, підприємств, установ та організацій, те, що він не є фактичним (кінцевим) споживачем газу, добросовісність поведінки відповідача щодо сплати основної суми заборгованості, взявши до уваги майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, стягнуту суму 3% річних та розмір нарахованої і пред`явленої до стягнення пені, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором (основна частина заборгованості погашена), а також те, що придбаний природний газ за Договором постачання природного газу від 15.09.2017 №6092/1718-БО-29 був використаний для виробництва теплової енергії для споживання бюджетними установами, від фінансових можливостей яких залежить і сплата поставленої ним теплової енергії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені на 50%.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи за апеляційною скаргою відповідача з приводу необхідності зменшення пені до 90%, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Зменшення розміру пені на 90% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Суд апеляційної інстанції також враховує правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19, а також у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №910/1199/19.

У даному випадку місцевий господарський суд з`ясував, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому було дотримано принцип збалансованості інтересів сторін.

Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні питання про зменшення пені судом першої інстанції обґрунтовано зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 50%, враховуючи, що зменшення розміру штрафних санкцій на 90% нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

Також слід зазначити, законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведеним спростовуються доводи КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" про наявність підстав для зменшення пені зменшення розміру пені на 90 %.

За таких обставин доводи як позивача так і відповідача про порушення судом першої інстанції ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки суд першої інстанції в повній мірі з`ясував всі обставини, передбачені зазначеною нормою, зокрема правильно встановив, що даний випадок може вважатись винятковим для зменшення пені, взявши при цьому до уваги принцип збалансованості інтересів сторін, обґрунтовано зменшив пеню на 50%.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи скаржника -2 (позивача) щодо невірного розрахунку місцевим господарським судом нарахованих позивачем до стягнення з відповідача інфляційних втрат знайшли своє підтвердження.

Інші наведені доводи скаржників, викладені в поданих ними апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Водночас судом апеляційної інстанції було встановлено невірний порядок розрахунку судом першої інстанції інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення місцевого господарського суду у цій справі (в оскаржуваній частині) з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення повністю позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат. В іншій частині оскаржуване рішення має бути залишене без змін.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі скаржника - 1, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, апеляційна скарга КП «Ромникомунтепло» Роменської міської ради» задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника-1.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та зміну (збільшення) розміру присуджених до стягнення інфляційних втрат апеляційний господарський суд також здійснив перерахунок суми судового збору, що підлягає до стягнення з відповідача за подання АТ «НАК «Нафтогаз України» позову у цій справі.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8,74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат у сумі 7 793,77 грн та судового збору у сумі 118,28 грн скасувати та прийняти в цій частині нове рішення яким стягнути з Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради, (42200, Сумська область, Роменський р-н, м. Ромни, вул. Коржівська, буд. 90, ідентифікаційний номер 33219263) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний номер 20077720) 7 793 (сім тисяч сімсот дев`яносто три) грн 77 коп. інфляційних втрат та витрат по сплаті судового збору у сумі 118 (сто вісімнадцять) грн 28 коп.

4. В іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20 залишити без змін.

5. Стягнути з Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради, (42200, Сумська область, Роменський р-н, м. Ромни, вул. Коржівська, буд. 90, ідентифікаційний номер 33219263) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний номер 20077720) судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 175 (сто сімдесят п`ять) грн 36 коп.

6. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №920/148/20.

7. Доручити Господарського суду Сумської області у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідні накази.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

9. Справу №920/148/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.01.2021.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

Є.Ю. Шаптала