ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" січня 2021 р. Справа №914/474/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Желіка М.Б.
Мирутенка О.Л.
розглянув без виклику сторін у спрощеному провадженні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 12.10.2020 (повний текст рішення складено 19.10.2020 року, суддя Березяк Н.Є.)

у справі №914/474/20

за позовом Комунального підприємства Стрийтеплоенерго, м. Стрий Львівської області

до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова

про стягнення заборгованості в розмірі 71 026,51 грн.

21 лютого 2020 року до Господарського суду Львівської області звернулося Комунальне підприємство (надалі КП) Стрийтеплоенерго з позовною заявою до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (надалі КЕВ м.Львова) про стягнення основного боргу в розмірі 57240,77 грн., 10121,42 грн. пені, 1815,44 грн. 3% річних та 1848,88 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано тим, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором №10 від 10.10.2016 на постачання теплової енергії в гарячій воді та під час опалювального сезону 2018-2019 років поставив ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідну теплову енергію, яку останній не оплатив. Водночас, відповідно до договору поруки від 10.10.2016, КЕВ м.Львова (поручитель) зобов`язався повністю відповідати перед КП Стрийтеплоенерго (кредитор) за виконання Стрийським ОМВК (боржник) зобов`язань по оплаті згідно з договором про постачання теплової енергії №10 від 10.10.2016.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 позов у даній справі було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 57240,77 грн. основного боргу, 1815,44 грн. 3% річних, 1848,61 грн. інфляційних втрат та 1802,45 грн. судових витрат.

Під час ухвалення даного рішення суд врахував заяву позивача про те, що після завершення розгляду даної справи, позивач понесе витрати на правничу допомогу, надану Адвокатським об`єднанням «Айемпартнерс», а відповідні докази про оплату правничої допомоги будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказане судове рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

28.09.2020 позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 02.10.2020 було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у даній справі.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 12.10.2020 вказану заяву позивача задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 8000,00 грн. витрат на надання професійної правової допомоги.

Не погодившись з даним додатковим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з огляду на те, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою та неспівмірною з реальними витратами, у зв`язку з чим просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

У своїй апеляційній скарзі скаржник просив суд переглянути заяву позивача про відшкодування адвокатських витрат, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх вартості. При цьому, однак, скаржник не зазначив, в чому саме полягає неспівмірність та необґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми.

Крім наведеного, скаржник просив врахувати й ту обставину, що КЕВ м.Львова є структурним підрозділом органу державної виконавчої влади Міністерства оборони України, є неприбутковою бюджетною організацією виключно державної форми власності та фінансується за рахунок Державного бюджету України. Крім того, відповідач належить до державного сектору, а його фінансування залежить від Міністерства оборони України.

Вказане, на думку скаржника, має братися до уваги із врахуванням правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 185/1718/18 та від 06 червня 2019 року у справі № 752/4513/17, у яких при правовій оцінці обставин справи пропонується враховувати фінансовий стан сторін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.11.2019 апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою було відкрито, а розгляд справи постановлено здійснювати без виклику сторін в порядку ч. 10 ст. 270 ГПК України. Цією ж ухвалою відповідача було зобов`язано подати відзиви на апеляційну скаргу позивача.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. При цьому, він зазначив, що додаткове рішення є законним та обґрунтованим, а розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам договору про надання правової допомоги №0103/19-1 від 01.03.2019 з урахуванням додаткової угоди від 17.02.2020, а також Мінімальним ставкам адвокатського гонарару АО «Айемпартнерс» на 2020 рік, що затверджені протоколом засідання ради партнерів №1001/20 від 10.01.2020.

Також позивач звернув увагу, що витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу у даній справі є співмірними до обставин, пов`язаних із розглядом спору у даній справі, а саме: складністю самої справи, тривалістю судового розгляду, кількістю судових засідань у справі, кількістю поданих адвокатом процесуальних документів у справі та значенні справи для позивача, який перебуває у скрутному фінансовому становищі та є єдиним теплопостачальним підприємством у своєму регіоні. Позивач також зазначив і про те, що апеляційна скарга відповідача не містить жодних обґрунтувань того, в чому полягає незаконність та (або) необґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного додаткового рішення з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому рахунку належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5 та 6 вказаної статті визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До свого клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач долучив наступні докази в обґрунтування понесених ним витрат: копію договору про надання правової допомоги №0103/19-1 від 01 березня 2019 року; копію додаткової угоди від 17.02.2020 до договору про надання правової допомоги №0103/19-1 від 01 березня 2019 року; «Мінімальні ставки адвокатського гонорару Адвокатського об`єднання «АЙЕМПАРТНЕРС» на 2020 рік» від 10.01.2020 та протокол №1001/20 від 10.01.2020 засідання Ради партнерів Адвокатського об`єднання «Айемпартнерс»; копію акту №25/09/20 від 25.09.2020 про надання правової (правничої) допомоги згідно договору; копію рахунку №25/09/20 від 25.09.2020 АО «Айемпартнерс»; документ, який підтверджує сплату відповідачем гонорару - копію платіжного доручення № 1754 від 28.09.2020 про сплату 8000,00 грн.

Вказані докази були досліджені судом першої інстанції та їм було надано належну правову оцінку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача представляв адвокат Сливка Василь Васильович, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги №0103/19-1 від 01.03.2019 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1003574 від 17.02.2020.

Відповідно до укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Айемпартнерс» договору про надання правової допомоги від 01.03.2019 №0103/19-1, адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу.

Відповідно до додаткової угоди від 17.02.2020, позивач та адвокатське об`єднання досягли згоди щодо представництва інтересів клієнта у даній господарській справі та встановили, що вартість послуг із надання професійної правничої допомоги (гонорар) у справі №914/474/20 в суді першої інстанції становитиме орієнтовно 16 000,00 грн, а конкретний розмір гонорару сторони визначать в акті наданих послуг. При цьому, в залежності від складності справи, сторони можуть погодити застосування коефіцієнта 0,5, про що повинно бути зазначено у відповідному акті про надання послуг.

25.09.2020 між позивачем та адвокатським об`єднанням було підписано акт №25/0920 про надання правової (правничої) допомоги згідно договору про надання правової допомоги №0103/19-1 від 01.03.2019, у якому зазначили наступне:

Участь у судовому розгляді справи №914/474/20 в Господарському суді Львівської області включає: 1) правовий аналіз документів, що стосуються господарської справи, необхідних для підготовки позовної заяви та участі в судових засіданнях - 4 год; 2) аналіз судової практики, законодавства та підзаконних нормативно - правових актів необхідних для підготовки позовної заяви та участі в судових засіданнях - 2 год; 3) складення позовної заяви (на 5-ти сторінках) - 6 год; підготовка, завірення та відправка поштою додатків разом з позовною заявою (на 62 сторінках) - 3 год; 4) підготовка та подання адвокатського запиту - 2 год; 5) підготовка та подання клопотання від 17.03.2020 про долучення доказів до суду - 2 год; 5) відправка клопотання від 17.03.2020 відповідачу поштою - 1 год; 6) підготовка та подання клопотання про відкладення від 06.08.2020 - 1 год; 7) консультування клієнта з приводу поточного стану справи в суді та узгодження подальшого алгоритму дій - 2 год; 8) участь в судовому засіданні 27.07.2020; 9) участь в судовому засіданні 14.09.2020; 10) участь в судовому засіданні 24.09.2020. Крім того, до наданої правової допомоги у справі №914/474/20 відноситься: 1) підготовка остаточного розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач (після ухвалення рішення), підготовка та подання клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу позивачу - 3 год; 2) складення опису вкладення в лист та відправлення клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу позивачу з додатками відповідачу та в суд - 1 год; 3) участь в судовому засіданні з приводу ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

З огляду на наведене, сторони дійшли згоди про те, що вартість наданих послуг, згідно мінімальних ставок адвокатського гонорару АО «Айемпартнерс» на 2020 рік становить 16 000 грн. Водночас, сторони домовились про застосування до даної справи коефіцієнта складності 0,5 та остаточну вартість правової допомоги у розмірі 8 000 грн.

З метою оплати наданих адвокатських послуг, позивач перерахував адвокатському об`єднанню узгоджену сторонами суму в розмірі 8000,00 грн. згідно платіжного доручення № 754 від 28.09.2020.

З приводу твердження скаржника про те, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою та неспівмірною і суд апеляційної інстанції повинен переглянути заяву позивача про відшкодування адвокатських витрат, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх вартості, колегія суддів зазначає наступне:

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, визначеного ч. 4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із рішення суду від 24.09.2020 у даній справі, при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначив, що до оголошення рішення, представник позивача заявив про понесені судові витрати пов`язані із правничою допомогою адвоката.

У судовому засіданні, яке відбулося 24.09.2020 були присутні представники обох сторін. Заява позивача про розподіл судових витрат була надіслана суду та відповідачу 28.09.2020. Ухвалу суду від 02.10.2020 про призначення судового засідання з розгляду вказаної заяви було надіслано судом на адреси обох сторін.

Натомість, відповідач, будучи належним чином обізнаним про розгляд судом спірного питання, не подав заперечень на відповідну заяву позивача та не з`явився в судове засідання.

З огляду на відсутність заперечень відповідача та наявність у матеріалах справи необхідних доказів, що підтверджують факт та розмір понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу, суд першої інстанції обґрунтовано задоволив відповідну заяву позивача.

Таким чином, колегія суддів не встановила порушень судом критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх вартості при розгляді відповідної заяви позивача. Більше того, скаржник, стверджуючи в апеляційній скарзі про наявність відповідних порушень, не зазначає в чому вони полягають, а суд, відповідно до положень ст. 13, 14 та ч.1 ст. 269 ГПК України, не уповноважений самостійно встановлювати таке.

Покликання скаржника на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 185/1718/18 та від 06 червня 2019 року у справі № 752/4513/17 щодо необхідності врахування фінансового стану сторін при вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, також не береться до уваги судом при розгляді апеляційної скарги у даній справі. Той факт, що відповідач фінансується за рахунок Державного бюджету України, а його фінансування залежить від Міністерства оборони України, не свідчить про важкий фінансовий стан відповідача. Доказів в підтвердження вказаної обставини відповідач не надав. Крім того, відповідно до вищенаведеної правової позиції Верховного Суду, при вирішенні спірного питання мав би враховуватися фінансовий стан обох сторін у справі, а не лише відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 12.10.2020 у справі №914/474/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя М.Б. Желік

суддя О.Л. Мирутенко