ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2985/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Профспілки працівників і студентів Харківського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету (Профспілка ХТЕК КНТЕУ)(61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 202) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство освіти і науки України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 10)
до Київського національного торговельно-економічного університету (02156, м. Київ, вул. Кіото, буд. 19)
про визнання протиправним та скасування наказу
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - Чайковська А.В., договір про надання правової допомоги № 2-04.01.21 від 04.01.2021, ордер АХ №1035315 від 05.01.2021;

3-ої особи- не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Профспілка працівників і студентів Харківського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету (Профспілка ХТЕК КНТЕУ) звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Київського національного торговельно-економічного університету, в якому просить визнати нечинним наказ Київського національного торговельно-економічного університету № 1302 від 30.06.2020 року "Про введення в дію рішення вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 (протокол № 8, п. 16).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що наказ Київського національного торговельно-економічного університету № 1302 від 30.06.2020 року "Про введення в дію рішення вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 (протокол № 8, п. 16) було видано без достатніх на те правових підстав та з перевищенням повноважень. Спірним наказом порушено право оперативного управління Харківського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету щодо нерухомого майна - приміщення в будівлі літ. "А-9" загальною площею 5050,1 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 202, які включають гуртожиток та учбову площу працівників і студентів Харківського торговельно-економічного коледжу, які є єдиними приміщеннями для організації освітнього процесу. Також позивач зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ. Звернення саме до господарського суду Харківської області позивач обгрунтовує тим, що спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 202, а саме стосовно безоплатної його передачі Харківським торговельно-економічним коледжем Київського національного торговельно-економічного університету на баланс Харківського торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету, а тому на такий спір розповсюджуються правила виключної підсудності справ, визначених в ст. 30 ГПК України.

Разом із позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову (вх. № 2985/20 від 15.09.2020), в якій позивач просив забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Київського національного торговельно-економічного університету № 1302 від 30.06.2020 року "Про введення в дію рішення вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 (протокол № 8, п. 16)" до вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2985/20; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засідання на "06" жовтня 2020 р. о 11:00 год.; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство освіти і науки України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 10, ).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.2020 в задоволенні заяви Профспілки працівників і студентів Харківського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету про забезпечення позову (вх. №2985/20 від 15.09.2020) відмовлено.

05.10.2020 позивачем до канцелярії суду подано клопотання за вх. № 23064, в якому останній просив перенести судове засідання, призначене на 06.10.2020, на будь-яку іншу дату. Клопотання долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.10.2020 клопотання позивача про відкладення розгляду справи (вх. № 23064 від 05.10.2020) задоволено. Відкладено підготовче засідання на "27" жовтня 2020 р. о 14:20 год.

20.10.2020 від представника відповідача до канцелярії із супровідним листом за вх. № 24394 надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву разом із відзивом на позов, а також заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій представник відповідача просив постановити ухвалу про участь представника відповідача - адвоката Тарасенка Дениса Володимировича, у судовому засіданні 27.10.2020 об 14:20 год. в режимі відеоконференції в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у задоволенні заяви представника Київського національного торговельно-економічного університету про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 922/2985/20, надісланої із супровідним листом за вх. № 24394 від 20.10.2020 відмовлено.

26.10.2020 позивачем до канцелярії суду подано клопотання про перенесення судового розгляду за вх. № 24898, в якому позивач просить перенести судове засідання, призначене на 27.10.2020 на будь-яку іншу дату в рамках процесуальних строків з метою надання позивачу достатнього часу для належної підготовки та подання відповіді на відзив.

Клопотання долучено до матеріалів справи.

26.10.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 4184, яке долучено до матеріалів справи.

27.10.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення за вх. № 4210, які долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.10.2020 заяву позивача про поновлення строку на подання відзиву, яка надіслана до суду із супровідним листом за вх. № 24394 від 20.10.2020 задоволено. Поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву та долучено відзив до матеріалів справи. Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/2985/20 на тридцять днів. Клопотання позивача про перенесення судового розгляду (вх. № 24898 від 26.10.2020) та клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. № 4184 від 26.10.2020) задоволено. Відкладено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2020 виправлено описку в ухвалі господарського суду Харківської області від 27.10.2020 по справі №922/2985/20 та вказано вірні дату та час проведення підготовчого засідання - "24 листопада 2020р. о 10:30 год. ".

10.11.2020 від Міністерства освіти і науки України до канцелярії суду надійшло клопотання за вх. № 26159, в якому третя особа просить направити на її адресу копію позовної заяви або ухвалою суду повторно зобов`язати позивача направити копію позовної заяви, а також рахувати десятиденний строк для подання пояснень з дня вручення копії позовної заяви.

Клопотання долучено до матеріалів справи.

24.11.2020 представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про витребування доказів за вх. № 27304, в якому позивача просить витребувати у Київського національного торговельно-економічного університету копію постанови вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 (протокол № 8, п.16).

Клопотання долучено до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 24.11.2020 задоволено клопотання позивача про витребування доказів вх. № 27304 та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10.12.2020 о 12:00 год.

04.12.2020 відповідачем до суду електронною поштою із супровідним листом за вх. № 4965 направлені витребувані судом документи.

08.12.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшли із супровідним листом за вх. № 28701 витребувані документи, а саме засвідчена копія Постанови вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 (протокол № 8, п.16) "про удосконалення управління майновим комплексом КНТЕУ".

Подані до суду документи долучені судом до матеріалів справи.

Призначене на 10.12.2020 о 12:00 год. підготовче засідання не відбулось у зв`язку з терміновою відпусткою судді ( з 10.12.2020 по 16.12.2020).

17.12.2020 ( перший робочий день судді), в порядку ст. ст. 120-121 ГПК України, сторони ухвалою суду від 17.12.2020 були повідомлені про проведення підготовчого засідання 18.12.2020 о 11:00 год. Окремо, про проведення підготовчого засідання 18.12.2020 о 11:00 год. сторони повідомлені телефонограмами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2020 в задоволенні клопотання третьої особи (вх. № 26159 від 10.11.2020) відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "21" грудня 2020 р. о 11:00 год.

21.12.2020 представником позивача до канцелярії суду подано клопотання за вх. № 29719, в якому останній просив перенести судове засідання по справі, призначене на 21.12.2020, на будь-яку іншу дату у зв`язку з неможливістю представника позивача бути присутнім у судовому засіданні за станом здоров`я.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2020 клопотання представника позивача (вх. № 29719 від 21.12.2020) задоволено; відкладено розгляд справи по суті на "12" січня 2021 р. о 14:00 год.

В призначене судове засідання 12.01.2021 позивач свого представника не направив, про причину неявки суд не повідомив.

Присутній представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд звертає увагу на те, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи, що встановлено ст. 42 ГПК України. Окрім того, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Постановою вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 року (протокол № 8, п. 16) "Про удосконалення управління майновим комплексом КНТЕУ", з метою удосконалення організації структури КНТЕУ шляхом створення єдиного майнового комплексу в містах Вінниця, Харків, Ужгород, для забезпечення повноцінного навчально-виховного процесу та ефективного використання державного нерухомого майна, керуючись Положенням про порядок передачі об`єктів права державної та комунальної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482, вчена рада КНТЕУ постановила, зокрема, Харківському тогоговельно-економічному коледжу КНТЕУ безоплатно передати, а Харківському торговельно-економічному інституту КНТЕУ прийняти на баланс інституту державне нерухоме майно (будівлі, споруди, земельну ділянку, відповідну технічну документацію тощо).

30.06.2020 року Київським національним торговельно-економічним університетом в особі ректора А. А. Мазаракі, на виконання постанови вченої ради КТЕУ від 25.06.2020 (протокол № 8, п. 16), з метою відновлення єдиного майнового комплексу, створення умов для повноцінного навчально-виховного процесу та ефективного використання державного нерухомого майна, керуючись Положенням про порядок передачі об`єктів права державної та комунальної власності від 21.09.1998 №1482, видано Наказ №1302 «Про введення в дію рішення вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 протокол №8, п.16)» наступного змісту:

"1.Створити комісію з передачі державного нерухомого майна - приміщення в будівлі літ. «А-9» загальною площею 5050, 1 кв.м. ( у т.ч. гуртожиток 2716, 6 кв. м, учбова площа - 7172, 5 кв. м) за адресою: м Харків, вул. Клочківська, 202 з балансу Харківського торговельно-економічного коледжу КНТЕУ (далі - ХТЕК КНТЕУ) на баланс Харківського торговельно- економічного інституту КНТЕУ (далі - ХТЕІ КНТЕУ).

2. Директорам ХТЕІ КНТЕУ Туровій К.Д. та ХТЕК КНТЕУ Радченко Л.О. створити спільну комісію та визначити відповідальних осіб щодо забезпечення проведення у місячний термін інвентаризації державного нерухомого майна (приміщень в будівлі, земельної ділянки, наявності відповідної технічної документації, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою тощо) ХТЕК КНТЕУ та складання акта приймання-передачі.

Директору ХТЕК КНТЕУ Радченко Л.О. підготувати технічну документацію, скласти її опис за частиною будівлі, приміщення якої передаються, та долучити до акта приймання передачі.

3. Відповідальним особам (спільній комісії) підготувати акт приймання- передачі нерухомого майна згідно з установленим законодавством порядком та подати його на затвердження до КНТЕУ терміном до 01 серпня 2020 року.

4. Директору ХТЕК КНТЕУ Радченко Л.О. та головному бухгалтеру ХТЕК КНТЕУ Близнюк О.В. безоплатно передати, а директору ХТЕІ КНТЕУ Туровій К.Д. та головному бухгалтеру ХТЕІ КНТЕУ Крамаревій Т.А. прийняти на баланс ХТЕІ КНТЕУ державне нерухоме манної приміщення в будівлі, земельну ділянку, відповідну технічну документацію, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою тощо).

5. Директору ХТЕІ КЕІТЕУ Туровій К.Д. та директору ХТЕК КНТЕУ Радченко Л.О. узгодити та внести пропозиції щодо закріплення за ХТЕК КНТЕУ відповідного нерухомого майна, а також укласти договір про його спільне використання та утримання (відшкодування комунальних та інших послуг).

6. Контроль за виконанням наказу покласти на проректора з адміністративно-господарської роботи КНТЕУ Вовк Г.М.".

Звертаючись до суду з позовом, позивач наполягає на тому, що вищезазначений наказ Київського національного торговельно-економічного університету є протиправним, його видано без достатніх правових підстав та з перевищенням повноважень. Повноваження щодо розпорядження нерухомим майном структурних підрозділів університету відповідно до Положення про вчену раду КНТЕУ не передбачені. Статут КНТЕУ також не містить повноважень ректора КНТЕУ стосовно розпорядження майна, що утримується на балансі відокремлених підрозділів університету. Окрім того, позивач вказує, що відповідачем не було дотримано вимог Положення про порядок передачі об`єктів права державної та комунальної власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482, згідно якого передача об`єктів права власності здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Позивач звертає увагу, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.2010 №2791 власником приміщення в будівлі літ. «А-9» загальною площею 5050, 1 кв.м за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 202 є держава в особі Міністерства освіти і науки України. При цьому згідно з вищевказаним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно правовий режим майна: право оперативного управління, закріплене за Харківським торговельно-економічним коледжем Київського національного торговельно-економічного університетом. Відповідно до п.3.1. Положення про Харківський торговельно- економічний коледж Київського національного торговельно-економічного університету, затвердженого ректором Київського національного торговельно-економічного університету Коледж має право: здійснювати фінансово-господарську діяльність; самостійно користуватися будівлями, спорудами, навчальним, виробничим обладнанням, інвентарем та іншим майном, які відповідно до законодавства України, передані коледжу у користування. Крім того, в п.7.1-7.2 вищезазначеного Положення закріплено, що за Коледжем з метою забезпечення діяльності, передбаченої Статутом Університету та цим Положенням, закріплюються у користування будівлі, споруди, майнові комплекси, а також: інше необхідне майно. Майно, земельні ділянки, що знаходиться у державній власності та передані в користування Коледжу, не підлягають вилученню або передаванню будь-яким фізичним та юридичним особам, у тому числі шляхом приватизації. Таким чином, на думку позивача, не вбачається жодних правових підстав для безоплатної передачі державного нерухомого майна Харківським торговельно- економічним коледжем Київського національного торговельно-економічного університету на баланс Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ.

В позовній заяві позивач зазначає, що приміщення в будівлі літ. "9" загальною площею 5050,1 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 202, з приводу яких виникли спірні правовідносини, включають гуртожиток та учбову площу для працівників і студентів Харківського торговельно-економічного коледжу, які є єдиними приміщеннями, призначеними для організації освітнього процесу. Інших приміщень для працівників і студентів не має.

Зважаючи на вказане, а також посилаючись на Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та необхідність захисту соціально-економічних прав студентів та працівників Харківського торговельно-економічного коледжу Харківського національного торговельно-економічного університету, позивач і звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати нечинним наказ Київського національного торговельно-економічного університету №1302 від 30.06.2020 «Про введення в дію рішення вченої ради КНТЕУ від 25.06.2020 протокол №8, п.16)».

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України " Про вищу освіту" матеріально-технічна база закладів вищої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності. Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми закладу вищої освіти з метою забезпечення його статутної діяльності засновником (засновниками) закріплюються на основі права господарського відання або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.2010 №2791 власником приміщення в будівлі літ. «А-9» загальною площею 5050, 1 кв.м за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 202 є держава в особі Міністерства освіти і науки України, а право оперативного управління закріплене за Харківським торговельно-економічним коледжем Київського національного торговельно-економічного університетом.

Разом з цим, судом також встановлено, що в подальшому, з метою впорядкування обліку об`єктів державної власності, згідно Наказу Міністерства освіти і науки № 1113 від 16.09.2016 "Про закріплення державного майна за Київським національним торговельно - економічним університетом" спірне нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 202 були закріплені на праві господарського відання за Київським національним торговельно-економічним університетом.

Згідно п. 8.1. Статуту Київського національного торговельно-економічного університету, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 534, МОН передано Університету та закріплено за ним на правах господарського відання з метою забезпечення діяльності, передбаченої цим Статутом, будівлі, споруди, земельні ділянки та інше майно, яке входить до єдиного комплексу КНТЕУ, зокрема, приміщення в будівлі літ. "А-9" (учбова площа) (вулиця Клочківська, 202 (2333,5 м2)), приміщення в будівлі літ. "А-9" (гуртожиток) (вулиця Клочківська, 202 (2716,6 м2)), земельна ділянка (вулиця Клочківська, 202 (2872,0 м2)).

В пункті 8.2. Статуту відповідача зазначено, що майно, земельні ділянки, що знаходяться у державній власності та передані Університету на правах господарського відання, інших умовах, не підлягають вилученню або переданню будь-яким фізичним та юридичним особам, у томі числі шляхом приватизації.

В той же час, судом встановлено, що до складу Університету (відповідача) входять відокремлені структурні підрозділи, основним видом діяльності яких є освітня діяльність, в тому числі Харківський торговельно-економічний інститут КНТЕУ (місцезнаходження: провулок Отакара Яроша, будинок 8, місто Харків, Харківська область, 61045) та Харківський торговельно-економічний коледж КНТЕУ (місцезнаходження: вулиця Клочківська, будинок 202, місто Харків, Харківська область, 61045).

Підрозділи відповідача - ХТЕК та ХТЕІ, між якими мала відбутися передача нерухомого майна на підставі Наказу Київського національного торговельно-економічного університету №1302 від 30.06.2020, не є юридичними особами. А отже, передача майна здійснюється в межах однієї юридичної особи, а саме Київського національного торговельно-економічного університету, за яким на підставі Наказу Міністерства освіти і науки № 1113 від 16.09.2016 закріплені на праві господарського відання спірні нежитлові приміщення.

Зважаючи на вищенаведене, слід дійти висновку, що твердження позивача стосовно того, що Міністерство освіти і науки України не делегувало відповідачу жодних повноважень з приводу розпорядження спірним нерухомим майном є необгрунтованим.

Спірне майно було закріплене за відповідачем на підставі наказу Міністерства освіти і науки України № 1113 від 16.09.2016 на праві господарського відання (ч. 1 ст. 136 ГК України), було передано відповідачем на баланс своєму відокремленому підрозділу - ХТЕК (без права юридичної особи) для здійснення освітньої діяльності та може бути зняте з балансу за рішенням того ж засновника (відповідача), користуючись повноваженнями, наданими ч. 1 ст. 136 ГК України. При цьому, слід звернути увагу, що додаткова згода Міністерства освіти і науки України на передання майна з балансу одного відокремленого підрозділу на баланс іншого в межах однієї юридичної особи не потрібна.

Суд також вважає хибними посилання позивача на недотримання відповідачем вимог Положення про порядок передачі об`єктів права державної та комунальної власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482, оскільки вказане Положення не передбачає передачу державного майна з балансу одного відокремленого підрозділу на баланс іншого відокремленого підрозділу в межах однієї юридичної особи за рішенням Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, про необгрунтованість доводів позивача про те, що спірний Наказ Київського національного торговельно-економічного університету є протиправним, його видано без достатніх правових підстав та з перевищенням повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під час вирішення спору, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Як ефективний необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (постанова КГС ВС від 19.05.2020 № 910/9167/19).

Суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (постанова КГС ВС від 28.05.2020 № 917/750/19).

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/17).

За змістом ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (постанови Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17, від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).

За змістом ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Відповідно до ст. 19 Закону профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян.

Профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.

Відповідно до ст. 21 Закону профспілки, їх об`єднання захищають право громадян на працю, беруть участь у розробленні та здійсненні державної політики у галузі трудових відносин, оплати праці, охорони праці, соціального захисту.

Отже, з вищенаведених норм Закону вбачається, що професійні спілки наділені повноваженнями щодо здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок, захисту права громадян на працю, оплати праці, охорони праці чи соціального захисту.

В той же час, виходячи зі змісту позовних вимог, слід дійти висновку, що спір стосується розпорядження майном, власником якого є держава в особі Міністерства освіти і науки України, а право господарського відання щодо майна належить Київському національному торговельно-економічниму університету на підставі ч. 1 ст. 136 ГПК України. А отже, спір у даній справі стосується інших питань, ніж передбачено Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Звертаючись до суду з позовом, позивач наполягає на тому, що позов подано на захист профспілкою прав працівників ХТЕК КНТЕУ на належні умови праці, а також житлових прав студентів, оскільки спірні правовідносини виникли стосовно приміщень, які включають гуртожиток та учбову площу для працівників і студентів Харківського торговельно-економічного коледжу, які є єдиними приміщеннями, призначеними до освітнього процесу.

Однак, вищенаведені доводи позивача, суд вважає необгрунтованими та звертає увагу на те, що спірним Наказом № 1302 від 30.06.2020, а саме в п. 5, було зобов`язано директорів ХТЕІ КНТЕУ та ХТЕК КНТЕУ узгодити та внести пропозиції щодо закріплення за ХТЕК КНТЕУ відповідного нерухомого майна, а також укласти договір про його спільне використання та утримання.

При цьому, жодних належних та допустимих доказів, які свідчили про те, що спірним наказом та передачею нерухомого майна між відокремленими підрозділами в межах однієї юридичної особи були порушені права студентів та працівників ХТЕК КНТЕУ, які є членами профспілки, позивачем до суду надано не було, що дає підстави дійти висновку про недоведеність порушення прав позивача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наразі, надаючи оцінку доводам сторін, судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, а також те, що позивачем не підтверджено належними доказами порушення відповідачем вимог жодної норми закону, а також порушення прав позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: Профспілка працівників і студентів Харківського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету (Профспілка ХТЕК КНТЕУ)(61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 202, ).

Відповідач: Київський національний торговельно-економічний університет (02156, м. Київ, вул. Кіото, буд. 19, ).

Повне рішення складено "15" січня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2985/20