РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2021Справа №910/17514/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест"
простягнення 100 355,05 грн.,
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Мусейчук А.І.
від відповідача:не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" про стягнення 100 355,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не належним чином виконано своє зобов`язання з постачання товару за укладеним сторонами у спрощеній формі договором поставки, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" вказує на наявність правових підстав для повернення сплаченої ним суми попередньої оплати в частині коштів у розмірі 100 355,05 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 відкрито провадження у справі №910/17514/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив; судове засідання у справі призначено на 08.12.2020.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 відкладено судове засідання на 12.01.2021.

В судове засідання 12.01.2021 з`явився представник позивача та надав усні пояснення по суті спору, за змістом яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наступним.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 про відкриття провадження у справі, як і ухвала суду від 10.12.2020 (про повідомлення дати, часу і місця судового засідання), були направленні відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення, що підтверджується відтисками печатки про відправлення на зворотному боці таких ухвал, на адресу його місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03113, м. Київ, провулок Артилерійський, буд. 5А, офіс 11, та були отримані останнім 24.11.2020 та 16.12.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №107 та №676 відповідно.

Згідно пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, керуючись приписами ст.ст. 120, 176 та п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений як про дати судових засідань, так і про розгляд даної справи Господарським судом міста Києва в цілому.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань або пояснень від відповідача не надходило.

В судовому засіданні 12.01.2021 судом завершено розгляд справи №910/17514/20 по суті; оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із долученого Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" рахунку на оплату №15306 від 26.08.2020, останній був виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" на оплату товару загальною вартістю 129 031,40 грн. з ПДВ, а саме:

- лист 1,2х1250х2500 ст.08КП - 5,63 т, загальною вартістю 114 176,40 грн.;

- лист 2х1250х2500 ст.08КП - 0,65 т, загальною вартістю 13 182,00 грн.;

- труба 60х30х2- 0,07 т, загальною вартістю 1 673,00 грн.

Судом встановлено, що 27.08.2020 позивач сплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" кошти у розмірі 129 031,40 грн. (призначення платежу - за товар, рах. №15306 від 26 серпня 2020 року, у т.ч. ПДВ 20% 21 505,23 грн.), що підтверджується платіжним дорученням №2792, яке долучено до позовної заяви.

01.09.2020 позивач звернувся до відповідача з листом вих. №01/09-1, в якому повідомив, що йому було поставлено товар не в повному обсязі (лист 1,2Ч1250Ч2500 ст.08КП у кількості 23 шт. замість 190 шт.), у зв`язку з чим вимагав повернути кошти у розмірі 100 355,05 грн.

22.09.2020 позивач звернувся до відповідача з листом вих. №22/09-1, в якому повторно вимагав повернути кошти у розмірі 100 355,05 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, отримавши від позивача оплату за товар, який мав бути поставлений останньому та який вказаний у рахунку на оплату №15306 від 26.08.2020 на суму 129 031,40 грн., поставку товару в повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 100 355,05 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частині 1 статті 181 Господарського кодексу України зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Суд зазначає, що поняття повнота та безумовність оферти є одночасно необхідними, а існування одночасно двох названих умов до акцепту є достатнім для того, щоб констатувати, що відповідь на оферту є такою, що дає змогу зробити висновок про згоду акцептанта з офертою та з її умовами. Неповнота та небезумовність відповіді на пропозицію укласти договір не є акцептом, тобто є умовами для констатації факту відмови акцептанта від пропозиції, а з іншого боку неповнота та не безумовність відхиляють початкову оферту. Іншими словами неповнота та не безумовність акцепту є умовами припинення оферти.

Таким чином, розцінюючи рахунок на оплату №15306 від 26.08.2020 як пропозицію укласти договір на умовах, визначених у ньому, а саме щодо поставки зазначеного у ньому переліку товару за вказаною вартістю, суд повинен встановити обставини щодо повного та безумовного прийняття такої пропозиції позивачем шляхом повної оплати рахунку у визначений у ньому строк (по суті, строк для акцепту).

Як встановлено судом, позивачем 27.08.2020 у повному обсязі сплачено на користь відповідача кошти у сумі 129 031,40 грн. (вартість вказаного в рахунку товару), що свідчить про повне та безумовне прийняття позивачем (акцептування) пропозиції відповідача (оферти).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено у спрощений спосіб договір поставки (купівлі-продажу).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Нормою ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Із рахунку №15306 від 26.08.2020 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" взяло на себе зобов`язання поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" 1) лист 1,2х1250х2500 ст.08КП - 5,63 т, загальною вартістю 114 176,40 грн.; 2) лист 2х1250х2500 ст.08КП - 0,65 т, загальною вартістю 13 182,00 грн.; 3) труба 60х30х2- 0,07 т, загальною вартістю 1 673,00 грн.

Як зазначає позивач, приймання товару по кількості проводилось відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу №П-6 від 15.06.1965 (далі - Інструкція №П-6).

Пунктом 11 Інструкції №П-6 передбачено, що приймання продукції проводиться особами, уповноваженими на то керівником або заступником керівника підприємства-одержувача. Ці особи несуть відповідальність за суворе дотримання правил приймання продукції.

Підприємство-одержувач зобов`язане: а) створити умови для правильної та своєчасної приймання продукції, при яких забезпечувалось збереження і запобігти можливість утворення нестач і розкрадань продукції; б) забезпечити, щоб особи, які здійснюють приймання продукції, добре знали цю Інструкцію, а також правила приймання продукції за кількістю, встановлені відповідними стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими нормативними актами та договором поставки даної продукції; в) забезпечити точне визначення кількості що надійшла продукції (ваги, кількості місць: ящиків, мішків, зв`язок, кип, пачок і т.п.); г) систематично здійснювати контроль за роботою осіб, на яких покладено приймання продукції за кількістю, і попереджати порушення правил приймання продукції.

Тобто, Інструкція №П-6 зобов`язує саме керівника або заступника керівника підприємство-одержувача продукції визначити конкретних осіб, які будуть проводити дане приймання продукції та забезпечити, поміж іншого, умови для правильного та своєчасного приймання продукції.

В силу приписів п. 16 Інструкції якщо при прийманні продукції буде виявлена недостача, то одержувач зобов`язаний призупинити подальшу прийомку, забезпечити збереження продукції, а також вжити заходів до запобігання її змішання з іншою однорідної продукцією. Про виявлену недостачу продукції складається акт з підписами осіб, які виконували прийомку продукції. У разі, коли при прийманні продукції виявлено невідповідність ваги брутто, окремих місць вагою, вказаною в транспортних або супровідних документах або на трафареті, одержувач не повинен здійснювати розтину тари та упаковки. Якщо при правильності ваги брутто недостача продукції встановлюється при перевірці ваги нетто або кількості товарних одиниць в окремих місцях, то одержувач зобов`язаний призупинити приймання решти місць, зберегти і пред`явити представнику, викликаному для участі в подальшому прийманні (пп. 17 і 18 цієї Інструкції), тару і упаковку розкритих місць і продукцію, що знаходилася всередині цих місць.

Пунктом 17 Інструкції встановлено, що одночасно з призупиненням приймання одержувач зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складанні двостороннього акта представника відправника, за умови що він з того ж міста, а якщо продукція отримана в оригінальній упаковці або в непошкодженій тарі виробника, що не є відправником, представника виробника з того ж міста. Представник іногороднього відправника (виробника) викликається у випадках, передбачених в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах або договорі. У цих випадках іногородній відправник (виробник) зобов`язаний не пізніше ніж на наступний день після отримання виклику одержувача повідомити телеграмою або телефонограмою, чи буде їм спрямований представник для участі в перевірці кількості продукції. Неотримання відповіді на виклик у вказаний термін дає право отримувачу здійснити приймання продукції до закінчення встановленого строку для явки представника відправника (виробника).

На підтвердження кількості поставленого товару позивачем надано Акт приймання товару за кількістю №2708-1 від 27.08.2020, підписаний Войновим В.М. (на підставі посвідчення №1 від 27.08.2020, виданого ТОВ "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" на участь у прийманні товару від ТОВ "Виробнича компанія "Стальінвест" за рахунком №15306 від 26.08.2020) та Клочковим Ю.В. (на підставі посвідчення №2 від 27.08.2020, виданого ТОВ "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" на участь у прийманні товару від ТОВ "Виробнича компанія "Стальінвест" за рахунком №15306 від 26.08.2020).

З Акту приймання товару за кількістю №2708-1 від 27.08.2020 вбачається невідповідність кількості товару - листа 1,2х1250х2500 ст.08КП, який поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" відповідно до рахунку №15306 від 26.08.2020, що встановлювалось шляхом зважування товару на гідравлічному візку з вагами BFC6-7V, номер 4257052. А саме, відповідачем фактично було поставлено позивачу лист 1,2х1250х2500 ст.08КП у кількості 0,68 тонн замість 5,63 тонн.

Доказів здійснення відповідачем поставки позивачу товару - листа 1,2х1250х2500 ст.08КП в іншій частині (4,95 тонн) матеріали справи не містять, а ТОВ "Виробнича компанія "Стальінвест" не надано.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись наведеними нормами процесуального закону, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано тверджень позивача щодо неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" своїх зобов`язань за укладеним у спрощеній формі договором купівлі-продажу з поставки оплаченого позивачем товару.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем було здійснено попередню оплату за товар на суму 129 031,40 грн., а відповідач не в повному обсязі виконав свій обов`язок та поставив позивачу товар, вказаний у рахунку на оплату №15306 від 26.08.2020, частково - на суму 28 676,35 грн. (доказів на спростування протилежного відповідачем суду станом на дату розгляду у суді не надано), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення ТОВ "Виробнича компанія "Стальінвест" суми попередньо оплати, яка була сплачена за непоставлений товар.

Листом вих. №22/09-1 від 22.09.2020 ТОВ "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" звернулось до ТОВ "Виробнича компанія "Стальінвест" з вимогою про повернення коштів у розмірі 100 355,05 грн., сплачених позивачем в якості попередньої оплати за товар, який не був поставлений відповідачем, що підтверджується описом вкладення у лист від 22.09.2020 та накладною відділення поштового зв`язку №751.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За інформацією із системи відстеження поштових відправлень Акціонерного товариства "Укрпошта" лист вих. №22/09-1 від 22.09.2020 (поштове відправлення №751) був вручений ТОВ "Виробнича компанія "Стальінвест" 29.09.2020, відтак останнє зобов`язане було повернути позивачу кошти у розмірі 100 355,05 грн. до 06.10.2020 включно.

Позивач стверджує, а відповідачем не було спростовано таких тверджень, що ТОВ "Виробнича компанія "Стальінвест" свого обов`язку із повернення коштів, сплачених ТОВ "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" за непоставлений товар, станом на дату розгляду даної справи не виконало.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" про стягнення 100 355,05 грн. в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" (03113, м. Київ, провулок Артилерійський, буд. 5А, офіс 11; ідентифікаційний код 43025856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 25; ідентифікаційний код 36470766) кошти у розмірі 100 355 (сто тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 05 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 18.01.2021.

Суддя Р.В. Бойко