УХВАЛА

12 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/13716/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:

позивача - Лушкіна П.Ю.,

відповідача 1 - Величка М.М.

відповідача 2 - не з`явився,

третьої особи 1 - не з`явився,

третьої особи 2 - не з`явився,

третьої особи 3 - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСТЕТ ПРАЙМ БУД"

про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства,

Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 30.12.2020 № 29.3-02/3294 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/2103/19 у зв`язку із обранням судді Ткача І.В. до Великої Палати Верховного Суду.

Згідно із витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 07.12.2020 для розгляду справи № 910/2103/19 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у наступному складі: головуючий - Губенко Н.М., судді: Бакуліна С.В., Кролевець О.А.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст судових рішень

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 у справі № 910/13716/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020, відмовлено у задоволенні позову.

Рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційного господарського суду мотивовані тим, що:

- оцінюючи зміст довіреності № 3474, на підставі якої було підписано спірний попередній договір, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 , у тому числі, на представництво ОСОБА_2 з питань, що стосуються прав та обов`язків останньої як учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд", а саме - в тому числі приймати рішення щодо розпорядження майном (активами) Товариства, приймати рішення щодо збільшення або зменшення статутного капіталу Товариства, зміни складу засновників, перерозподілу частки учасників у статутному капіталі Товариства. Крім того, з наведених положень довіреності №3474 вбачається, що вказаною довіреністю представнику ОСОБА_2 було надано право користуватись всіма іншими прямо не зазначеними в цій довіреності правами, повноваженнями і обов`язками фізичної особі, учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" та здійснювати всі інші необхідні дії, пов`язані з реалізацією повноважень з цією довіреністю, в тому числі повноважень, що стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 як учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд";

- зміст виразу, наведеного у тексті довіреності "користуватись всіма іншими прямо не зазначеними в цій довіреності правами, повноваженнями і обов`язками фізичної особи, учасників (засновників) товариств та здійснювати всі інші необхідні дії" дає підстави вважати, що ОСОБА_2 надала право представнику ОСОБА_3 на здійснення інших дій, що прямо не зазначені у довіреності. Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що довіреністю № 3474 було уповноважено Кіма Валеріана Миколайовича на здійснення не будь-якої конкретної дії, а фактично на здійснення будь-яких дій, пов`язаних з реалізацією повноважень, що стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 , як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд". Будь-яких обмежень щодо здійснення дій, в тому числі укладення угод, довіреністю №3474 не передбачено. Тобто, з аналізу довіреності, на підставі якої ОСОБА_3 було підписано від імені позивача попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" від 22.04.2019, можна дійти висновку, що ОСОБА_3 мав повноваження на укладання будь-якого договору, в тому числі, попереднього договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" від 22.04.2019 та відповідно у даному випадку наданих довіреністю повноважень не перевищив;

- таким чином, попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" від 22.04.2019 було підписано уповноваженою особою та в інтересах позивача.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі № 910/13716/19 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі № 910/13716/19 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі № 910/13716/19 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним попередній договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд", укладений 22.04.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що:

- стаття 1003 Цивільного кодексу України є спеціальною нормою, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин. Відтак, у разі виникнення спору пов`язаного з наявністю чи відсутністю повноважень у повіреного на вчинення певних юридичних дій, судам необхідно виходити з того, що договір доручення або довіреність повинна містити чітку вказівку на дії, які належить вчинити представнику (повіреному);

- відсутність у довіреності № 3474 чіткої вказівки щодо уповноваження ОСОБА_3 на укладення від імені позивача попереднього договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд", свідчить про укладення зазначеного правочину ОСОБА_3 з перевищенням наданих йому повноважень;

- будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 своїми подальшими діями схвалила попередній договір купівлі-продажу частки відповідно до положень статті 241 Цивільного кодексу України матеріали справи не містять;

- судом першої інстанції не застосовано норму матеріального права, яка підлягала застосуванню, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норму матеріального права, а саме положення статті 1003 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст заяви

09..11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 у порядку пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

У зазначеній заяві ОСОБА_1 просить скасувати постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 та залишити без змін рішення суду першої інстанції і постанову апеляційного господарського суду.

Заява обґрунтована тим, що 01.11.2020 та 05.11.2020, після прийняття судом касаційної інстанції постанови від 13.10.2020, заявнику стало відомо про докази, які свідчать про схвалення позивачем своїми подальшими діями попереднього договору купівлі-продажу частки. Такими доказами на думку заявника є: лист - пропозиція щодо укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" від 30.08.2019; лист-заява про передачу отриманих грошових коштів від 11.09.2019; позовна заява про стягнення безпідставно отриманих (збережених) грошових коштів від 15.05.2020; заява ОСОБА_4 про надання згоди чоловіку ОСОБА_3 на укладення правочинів; висновок експерта № 478/01/2020 від 16.01.2020; довіреності від 23.04.2019.

3. Позиція учасників справи та заявлені у справі клопотання

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 подали відзиви на заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19, в яких просили відмовити у її задоволенні, та залишити в силі постанову суду касаційної інстанції.

Відзиви обґрунтовані тим, що визначені заявником обставини не є нововиявленими, оскільки деякі з них є новими обставинами, а інші були відомі заявнику на час розгляду справи.

4. Позиція Верховного Суду

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. В його основі лежить положення «res judicata», відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень, які після їх прийняття не мають переглядатися до безмежності.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип правової (юридичної) визначеності визнається одним із елементів належної судової процедури у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав важливість забезпечення принципу юридичної визначеності як елементу верховенства права, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасованим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пункти 51- 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява №52854/99; ухвала Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; пункти 42- 44 рішення Європейського суду з прав людини від 9 червня 2011 року, заява № 4994/04 у справі «Желтяков проти України»).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання. У цьому контексті Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії», заява № 69529/01). Також така процедура має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». Європейський суд з прав людини зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що наявні докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення у справах «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України» від 26 червня 2018 року, заява N 10640/05, та «Желтяков проти України», від 9 червня 2011 року, заява № 4994/04).

Відповідно частина 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

За приписами частин 4 та 5 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Тож, враховуючи викладене вище, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою Європейського суду з прав людини до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був та не міг бути відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена Господарським процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону (відповідну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 14.05 2019 у справі №905/1502/15 та від 10.03.2020 у справі №910/10784/18, від 24.09.2020 у справі № 922/1141/19).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 посилався на довіреності від 23.04.2019 у відзиві на позовну заяву та надавав їх до матеріалів справи (т. 1 а. с. 182-235).

Крім того, ОСОБА_3 17.01.2020 подавав до суду першої інстанції клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку експерта № 478/01/2020 від 16.01.2020 та про поновлення строку для подання даного доказу. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказу (т. 2 а. с. 83-119).

Отже, довіреності від 23.04.2019 та висновок експерта № 478/01/2020 від 16.01.2020 не можуть визнаватися нововиявленими обставини, оскільки на них посилався учасник судового процесу в суді першої інстанції.

Крім того, лист-заява про передачу отриманих грошових коштів від 11.09.2019, позовна заява про стягнення безпідставно отриманих (збережених) грошових коштів від 15.05.2020 та лист - пропозиція щодо укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" від 30.08.2019 не визнаються судом нововиявленими обставинами, оскільки дані докази не були вчасно подані суду заявником до прийняття остаточного рішення у даній справі судом касаційної інстанції, з огляду на таке.

Звертаючись із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 ОСОБА_1 зазначив, що про існування листа-заяви про передачу отриманих грошових коштів від 11.09.2019 та позовної заяви про стягнення безпідставно отриманих (збережених) грошових коштів від 15.05.2020, йому стало відомо лише 01.11.2020 з отриманої від ОСОБА_3 відповіді на вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів.

Разом з тим, до відзиву на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 ОСОБА_2 на спростування даних доводів додано додаткові пояснення ОСОБА_1 від 30.06.2020 у справі № 910/8154/19, в яких він посилається на лист-заяву про передачу отриманих грошових коштів від 11.09.2019 та позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих (збережених) грошових коштів від 15.05.2020.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 про існування листа-заяви про передачу отриманих грошових коштів від 11.09.2019 та позовної заяви про стягнення безпідставно отриманих (збережених) грошових коштів від 15.05.2020 було відомо ще до прийняття Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду постанови від 13.10.2020.

Разом з тим, у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 ОСОБА_1 зазначив, що про існування листа - пропозиції щодо укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" від 30.08.2019 йому стало відомо лише 05.11.2020 з отриманої поштової кореспонденції, яка переслана на запит адвоката заявника з поштової скриньки за адресою реєстрації ОСОБА_1 . При цьому, у заяві не зазначено дати надходження даного листа на адресу заявника, та до заяви не додано конверт в якому він надійшов. Натомість, до заяви додано копію експрес накладної № 5770 від 04.11.2020, відповідно до якої відправником є " ОСОБА_7 ", а отримувачем " Величко Михайло Михайлович ".

В свою чергу, до відзиву на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 ОСОБА_2 додано два описи вкладення у цінний лист, на підтвердження того, що лист - пропозицію щодо укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд" від 30.08.2019 було надіслано 30.08.2019 на дві адреси ОСОБА_1 , в тому числі і на адресу, за якою він зареєстрований, та яку він зазначає у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19.

Відповідно до абзацу 20 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - правила), поштове відправлення з оголошеною цінністю - реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення (пункт 59 Правил).

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися (пункт 61 Правил).

Згідно із пунктом 89 Правил реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

В об`єкті поштового зв`язку вручаються, зокрема, поштові відправлення з оголошеною цінністю (пункт 102 Правил).

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод (пункт 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику (пункт 117 Правил).

Таким чином, враховуючи положення Правил, посилання заявника на те, що лише 04.11.2020 було отримано лист - пропозицію щодо укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Естет Прайм Буд", який було надіслано 30.08.2019, є безпідставними та не підтверджені будь-якими доказами.

Водночас, колегія суддів не приймає до уваги посилання заявника на заяву ОСОБА_4 від 12.08.2016 про надання згоди чоловіку ОСОБА_3 на укладення правочинів як на нововиявлену обставину, яка на думку ОСОБА_1 свідчить про схвалення попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, оскільки в статті 241 Цивільного кодексу України йдеться про вчинення дій особою в інтересах якої укладено правочин з перевищенням повноважень, що свідчать про схвалення такого правочину після його укладення, в той час як зазначена заява оформлена 12.08.2016, тобто до укладення спірного договору - 22.04.2019.

З огляду на викладене, встановивши відсутність в сукупності всіх ознак, що надають зазначеним заявником обставинам статусу нововиявлених, Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд та скасування постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 за нововиявленими обставинами та ухвалення касаційним судом нового рішення у цій справі.

5. Висновки за результатами розгляду заяви

З огляду на наведене Суд дійшов висновку, що наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може, зокрема, відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень статті 320, пункту 1 частини 3, частини 4 статті 325 Господарського процесуального кодексу України постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 підлягає залишенню в силі.

6. Щодо розподілу судових витрат

Зважаючи на висновок Верховного Суду про відмову у задоволенні заяви, судові витрати, понесені за її розгляд, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 302, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ :

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19.

2. Постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19 залишити в силі.

3. Поновити дію постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 910/13716/19.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді С.В. Бакуліна

О.А. Кролевець