ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. Справа№ 927/330/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020

у справі № 927/330/20 (суддя Сидоренко А.С.)

за позовом Державної екологічної інспекції у Чернігівській області

до Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп"

про стягнення 89 042, 10 грн,

без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області звернулась до Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп" з позовом про відшкодування шкоди в сумі 89 042,10 грн, завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог ст. ст. 35, 46 Закону України «Про охорону земель», ст. 33 Закону України «Про відходи» та ст. 96 Земельного кодексу України, що мало своїм наслідком завдання шкоди навколишньому природному середовищу.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі № 927/330/20 позов Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп" про стягнення 89 042,10 грн, залишено без задоволення.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд з посиланням на приписи ст. 1166 ЦК України, ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 35, 56 Закону України «Про охорону земель» та недоведення позивачем усього складу цивільного правопорушення, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна екологічна інспекція у Чернігівській області звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі № 927/330/20 та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Так, апелянт стверджує, що позивачем належними засобами доказування було підтверджено розмір середньої нормативної грошової оцінки засмічених земель, а саме до позову було приєднано листи відділу у Козелецькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області №32-25-0.27-589/106-19 від 12.11.2019; №32-25-0.27-591/106/19 від 12.11.2019 та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 31.01.2017 №8-25-0.5-2869/2-17. Також позивач стверджує, що місцевий господарський суд помилково на підставі підзаконного нормативного правового акта визначив додаткові умови для встановлення факту засмічення, які не передбачені ані Земельним кодексом України, ані Законом України «Про охорону земель».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2020, справа № 927/330/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 позивачу поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі №927/330/20 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень № 480, № 471 сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду: позивачем - 09.11.2020; відповідачем - 12.11.2020.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі № 927/330/20 в апеляційному порядку.

В межах встановлених судом процесуальних строків від Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, відповідач стверджує, що позивачем належними засобами доказування не було доведено обставин того, що відповідач здійснив забруднення земель лісового фонду. Також відповідач звертає увагу на те, що під час проведення перевірки та складанні відповідних актів представник підприємства не був присутнім, а тому подія з проведення позивачем замірів об`ємів засмічення, що необхідні для визначення розміру шкоди, була відсутня. За доводами відповідача, судом вірно було встановлено обставини недоведення позивачем розміру завданої шкоди у зв`язку з неподанням довідки про середню нормативну грошову оцінку 1 га сільськогосподарських угідь станом на 01.01.2019.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2019, на підставі плану роботи Держекоінспекції у Чернігівській області на 2019 рік (а.с. 73-75), Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області, було видано наказ № 858 про проведення заходів державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі збереження, зокрема, земельних ресурсів та поводження з відходами на території Чернігівської області у термін з 31 жовтня по 01 листопада 2019 (а.с.10).

На підставі вищезазначеного наказу № 858 від 30.10.2019, державним інспекторам з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області надано направлення №858 на проведення у термін з 31 жовтня по 01 листопада 2019 заходів державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства. Попередню перевірку проведено згідно з актом від 22.10.2019 №233/04.

За результатом заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області було складено:

Акт №239/04 від 01.11.2019, яким виявлено порушення природоохоронного законодавства та вжито заходи реагування, а саме: 01.11.2019 встановлено несанкціоноване розміщення твердих побутових відходів у лісовому масиві, що призвело до засмічення земельних ресурсів за межами с. Жуківщина, Козелецького району у 10 місцях (а.с.15):

За координатами 50.959406, 30.907050 - площею 12 м2 та об`ємом 3,5 м3;

За координатами 50.959386, 30.907184 - площею 35 м2 та об`ємом 7 м3;

За координатами 50.960623, 30.908777 - площею 117 м2 та об`ємом 21 м3;

За координатами 50.960417, 30.907650 - площею 8 м2 та об`ємом 1,5 м3;

За координатами 50.960876, 30.905792 - площею 240 м2 та об`ємом 72 м3;

За координатами 50.960241, 30.906017 - площею 60 м2 та об`ємом 27 м3;

За координатами 50.960038, 30.906414 - площею 30 м2 та об`ємом 4,5 м3;

За координатами 50.959572, 30.997712 - площею 294 м2 та об`ємом 117 м3;

За координатами 50.959194, 30.906307 - площею 192 м2 та об`ємом 82 м3;

За координатами 50.966620, 30.912616 - площею 4500 м2 та об`ємом 1575 м3.

Акт №236/04 від 01.11.2019, яким виявлено порушення природоохоронного законодавства та вжито заходи реагування, зокрема: 01.11.2019 встановлено факт засмічення земельної ділянки навпроти будинку №3 по вул. Гагаріна у с. Жуківщина Козелецького району (у межах населеного пункту), який наведено у колективному зверненні жителів с. Жуківщина Козелецького району від 29.10.2019. На момент перевірки площа засміченої земельної ділянки становить 95 м2, об`єм відходів 19 м3, координати 50.958491, 30.906555. У даному акті також вказується про те, що осіб причетних до засмічення зазначеної земельної ділянки у ході перевірки не встановлено (а.с.16).

У вищезазначених актах №239/04 від 01.11.2019 та №236/04 від 01.11.2019 зазначено, що заміри проведено за допомогою мірної стрічки Р50 УЗК ДСТУ 4179-2003, інв.11 (дата повірки 2 кв. 2019), яка є власністю Держекоінспекції у Чернігівській області. Також у зазначених актах вказано про порушення вимог ст. ст. 35,46 Закону України «Про охорону земель», ст. ст. 17, 33 Закону України «Про відходи».

Акти №239/04 від 01.11.2019 та №236/04 від 01.11.2019 підписані посадовими особами позивача.

01.11.2019 Інспекцією складено протокол про адміністративне правопорушення № 001691, яким, зокрема, встановлено допущення директором Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп" порушення вимог щодо поводження з відходами, що спричинило засмічення земельних ділянок, які перебувають у користуванні підприємства.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки, проведеної 01.11.2019, Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області винесено припис №239/04 від 05.11.2019, яким зобов`язано відповідача: в термін до 25.11.2019 забезпечити ліквідацію стихійних звалищ відходів на земельних ділянках, що перебувають у користування ДП «Козелецьрайлісгосп» та знаходяться за координатами: 50.959406, 30.907050; 50.959386, 30.907184; 50.960623, 30.908777; 50.960417; 30.907650; 50.960876; 30.905792; 50.960241; 30.906017; 50.960038; 30.906414; 50.959572; 30.997712; 50.959194; 30.906307; 50.966620; 30.912616; з моменту отримання припису забезпечити утримання земельних ділянок, що перебувають у користування ДП «Козелецьрайлісгосп» у відповідності до вимог екологічної безпеки, не допускати їх засмічення та забруднення відходами або хімічними речовинами.

Вказаний припис, згідно наведеної в ньому інформації, направлений відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 05.11.2019 за №687. Факт отримання припису №239/04 від 05.11.2019 відповідачем не заперечується.

Листом відповідача №430 від 22.11.2019 повідомлено позивача про стан та наслідки виконання припису №239/04 від 05.11.2019, до якого було приєднано фото звіт за результатами його виконання (а.с.22).

Постановою № 416/04 від 12.11.2019 на посадову особу відповідача за порушення вимог природоохоронного законодавства в порядку ст. ст. 52, 82, 242-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено адміністративний штраф в розмірі 850 грн, який згідно квитанції № 115 від 25.11.2019 сплачений Луцьком О.Л. (директор відповідача).

Для виявлення осіб, причетних до засмічення вищезазначених земельних ділянок та отримання інформації про їх власників (користувачів), а також інформації щодо нормативно-грошової оцінки земельних ділянок за 1 м2, категорію земель, цільове (функціональне) призначення, віднесення до земель комунальної чи державної власності, приналежність земельної ділянки до ділянки особливо цінних земель, Держекоінспекцією у Чернігівській області були направлені до Відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області запити №04-11/2947 від 06.11.2019 та №04-11/2949 від 06.11.2019 (а.с.26, 28).

Згідно з інформацією, отриманою від Відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, 11 вищезазначених засмічених земельних ділянок відносяться до земель державної власності, користувачем яких є ДП «Козелецьрайлісгосп»; категорія - землі лісогосподарського призначення - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг; нормативно-грошова оцінка земельних ділянок за 1 м2 не визначена; дані земельні ділянки не відносяться до особливо цінних земель (а.с.27, 29).

На підставі вищевказаних документів та Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №171 від 27.10.1997, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 за № 285/2725 (надалі - Методика), позивачем здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення відходами земельних ділянок, розмір якої становить 89 042,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 15-14/3236 від 12.12.2019 про відшкодування шкоди у сумі 89 042,10 грн, заподіяних державі внаслідок засмічення відходами земельних ділянок, що перебувають в користуванні ДП «Козелецьрайлісгосп» в адміністративних межах Козелецького району Чернігівської області (а.с.32).

У відповідь на вказану претензію відповідачем надіслано позивачу лист №477 від 28.12.2019, в якому він повідомив, що згідно Статуту ДП «Козелецьрайлісгосп» основними видами господарської діяльності підприємства є лісовиробнича та лісопереробна діяльність, відходами від якої є порубкові рештки. Ні сама претензія, ні додатки до неї не містять підтвердження того, що земельні ділянки засмічені саме продуктами господарської діяльності підприємства. Навпаки, чітко зазначається про виявлення несанкціонованого розміщення побутових відходів. Також відповідач зазначав, що інспекцією не було надано доказів вчинення засмічення саме працівниками ДП «Козелецьрайлісгосп», а отже, і не надано доказів недотримання підприємством вимог земельного та природоохоронного законодавства України. За доводами відповідача, інспекцією також не надано доказів провадження підприємством господарської діяльності способами, які завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів. Посилання інспекції на ст. 33 Закону України «Про відходи», на думку відповідача, є упередженим, оскільки засмічення земельних ділянок відбулося стихійно, невстановленими особами та побутовими відходами, а не за результатами господарської діяльності підприємства. При цьому відповідач посилається на те, що підприємством неодноразово направлялися звернення до органів місцевого самоврядування з вимогами про вжиття дієвих заходів щодо унеможливлення засмічення ділянок у подальшому. З огляду на викладене, відповідач відхилив претензію інспекції та вказав на безпідставність тверджень про порушення ДП «Козелецьрайлісгосп» вимог Закону «Про охорону земель».

Оскільки відповідач у добровільному порядку заподіяну шкоду не відшкодував, Державна екологічна інспекція у Чернігівській області звернулась до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп" 89 042, 10 грн шкоди, завданої порушенням вимог природоохоронного законодавства України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

Згідно з приписами ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Приписами ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (ч.1). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (ч.4).

Частиною 1 статті 69 названого Закону визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Для визначення порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 №171 затверджено Методику визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (далі - Методика).

Розрахунок розміру шкоди за засмічення земельних ділянок виконано позивачем за наступною формулою, яка відповідає формулі, наведеній в п. 5.5. Методики:

Рш = А х Б х Гоз х Пдз х Кзз х Кнв х Кег, де:

Рш - розмір шкоди від засмічення земель, грн.;

А - питомі витрати на ліквідацію наслідків засмічення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5;

Б - коефіцієнт перерахунку, що при засміченні земельної ділянки побутовими, промисловими та іншими відходами дорівнює 10, а небезпечними (токсичними) відходами 100;

Гоз - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазначала засмічення, грн./ м2;

Пдз - площа засміченої земельної ділянки, м2;

Кзз - коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 6;

Кнв - коефіцієнт небезпеки відходів, який визначається за додатком 5;

Кег - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.

Відповідно до п. 5.2. Методики, основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що засмічена.

Пунктом 5.6. Методики передбачено, що довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зазнала засмічення, надають територіальні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а у відповідності з ч. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку розміру шкоди, заподіяної в результаті засмічення земельних ресурсів відходами через порушення природоохоронного законодавства на земельних ділянках, які використовуються Козелецьким районним дочірнім агролісогосподарським спеціалізованим підприємством «Козелецьрайлісгосп», та розташовані в адміністративних межах Козелецького району Чернігівської області, вказаний розрахунок виконаний позивачем на підставі даних про спірні земельні ділянки.

Зокрема, стосовно нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок зазначено, що згідно з листами відділу у Козелецькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області №32-25-0.27-589/106-19 від 12.11.2019 та №32-25-0.27-591/106/19 від 12.11.2019 нормативна грошова оцінка засмічених земельних ділянок не проведена, ділянки не належать до особливо цінних ґрунтів, а тому грошова оцінка земель у даному випадку здійснюється виходячи з приписів п. 4.7.1. Методики та з урахуванням даних довідника показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01.01.2019, розміщеного на офіційному веб-сайті Держгеокадастру України. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2017 - 1,0; за 2018 - 1,0.

Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 31.01.2017 №8-25-0.5-2869/2-17, середня нормативна грошова оцінка 1 га сільськогосподарських угідь по Козелецькому району Чернігівської області становить 11 990,00 грн.

Таким чином, виходячи із вищенаведених відомостей, наданих Держгеокадастром у Чернігівській області, позивачем здійснено розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки лісового фонду, що зазнали засмічення, та яка становить 0,84 грн/м2.

При цьому, судова колегія визнає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про ненадання позивачем довідки щодо середньої нормативної грошової оцінки 1 га сільськогосподарських угідь по Козелецькому району Чернігівської області станом на 01.01.2019, оскільки у відповідності до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.01.2019 № 22-28-0.22-125/2-19 Про індексацію нормативної грошової оцінки земель значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2018 рік становить 1,0, а за 2017 рік - 1,0. Тобто визначена в листі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 31.01.2017 №8-25-0.5-2869/2-17, середня нормативна грошова оцінка 1 га сільськогосподарських угідь по Козелецькому району Чернігівської області станом на 01.01.2017 в розмірі 11 990,00 грн є незмінною і в 2019 році з огляду на вказані коефіцієнти за 2017, 2018 роки (коефіцієнт становить 1).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів визнає слушними аргументи апелянта в частині належного підтвердження розміру середньої нормативної грошової оцінки засмічених земель лісового фонду, який обрахований позивачем на підставі вихідних даних, наданих Держгеокадастром, а відтак висновок суду першої інстанції про недоведення позивачем одного з елементів складу цивільного правопорушення як розмір шкоди, - є необґрунтованим.

Разом з цим, апеляційна інстанція вважає вірною відмову у задоволенні позову з мотивів недоведення позивачем наявності шкоди, завданої вищенаведеним засміченням земельних ділянок, виходячи із наступного.

Абзацами 2 та 11 статті 1 Закону України "Про відходи" визначено, що відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів.

Згідно з п.п. 3.2, 3.3 Методики землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища; факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Отже, за змістом приписів природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, а апелянтом в апеляційній скарзі не спростовано, що в актах №239/04 від 01.11.2019 та №236/04 від 01.11.2019 лише встановлено несанкціоноване розміщення твердих побутових відходів у лісовому масиві.

Відомості, які б підтверджували висновок про розміщення твердих побутових відходів саме на відкритому ґрунті, а також те, що таке розміщення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини відсутні, як того вимагають приписи п.3.2.,3.3. Методики.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт наявності сміття не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою, і як наслідок, виникнення обов`язку відшкодувати шкоду. Обов`язковою ознакою засмічення є таке засмічення земель, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Відтак позивачу необхідно було встановити факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, чого останнім зроблено не було.

При цьому, вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 13.04.2018 у справі № 904/6886/17, від 25.10.2018 у справі № 905/31/17.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на те, що у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності відповідача, зокрема, є лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві; лісозаготівлі; надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; лісопильне та стругальне виробництво.

Діяльність із розміщення побутових відходів або їх утилізацію ДП «Козелецьрайагролісгосп» не проводиться, тобто обставин провадження підприємством господарської діяльності способами, які завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів позивачем належними засобами доказування не доведено. Засмічення земельних ділянок відбулося стихійно, невстановленими особами (зафіксовано в актах) та побутовими відходами, що не є продуктами господарської діяльності відповідача. Крім того, відповідачем вчинялись заходи щодо попередження самовільного засмічення населенням земель лісового фонду, зокрема, направлялися звернення до органів місцевого самоврядування з вимогами про вжиття дієвих заходів щодо унеможливлення засмічення ділянок у подальшому.

Також не можуть бути підставою для скасування оскаржуване рішення і доводи скаржника про те, що місцевий господарський суд на підставі приписів підзаконного нормативного правового акта визначив додаткові умови, що необхідні для кваліфікації дій відповідача як таких, що порушують природоохоронне законодавство, оскільки положення п. 3.2 Методики не суперечать приписам Земельного кодексу України та Закону України «Про охорону земель», а лише деталізують порядок визначення засмічення землі та, відповідно, з урахуванням положень Методики визначають алгоритм обрахування завданої шкоди.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Позивачем в порушення вищенаведених приписів чинного законодавства належними і допустимими доказами у розумінні приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено обставин наявності шкоди, та, відповідно, причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, тобто усього складу цивільного правопорушення, як необхідної передумови для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди. Наведене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі невірного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі № 927/330/20 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі № 927/330/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі №927/330/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області.

4. Справу №927/330/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 06.01.2021.