ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

16.01.2021 м.Дніпро Справа № 904/1636/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

судді-доповідача Березкіної О.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП", смт Широке, Широківський район Дніпропетровська область

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020 (суддя Кеся Н.Б., м. Дніпро), (за скаргою Комунального підприємства "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП", смт Широке Широківський район Дніпропетровська область на постанову про стягнення з боржника виконавчого збору)

у справі № 904/1636/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Комунального підприємства "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП", смт Широке Широківський район Дніпропетровська область

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2019 у справі № 904/1636/19 Скаргу Комунального підприємства "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП" задоволено частково, скасовано постанову Широківського районого ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення виконавчого збору ВП №61138668 від 03.02.2020 в частині виконавчого збору на суму 38530,25 грн. В решті задоволення скарги відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, відповідач - Комунальне підприємство "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП", подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, просить скасувати ухвалу від 17.02.2020р. господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1636/19; визнати протиправною і скасувати постанову у Широківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 03.02.2020 ВП № 61138668 про стягнення виконавчого збору в сумі 107120,29 грн. з Комунального підприємства «Фрунзенське ЖКП» .

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на наступне.

За приписами ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина 2). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу (частина 3).

Тобто, законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Слід зазначити, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення строку на апеляційне оскарження суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Як вбачається з матеріалами справи, 17.02.2020 постановлено оскаржувану ухвалу, дати складення та підписання повного тексту ухвали оскаржуваний процесуальний документ не містить, але в резолютивній частині зазначено, що ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України, отже, строк на апеляційне оскарження, визначений законодавством, спливає 28.02.2020. Скаржником апеляційна скарга подана з пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 30.12.2020, безпосередньо до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду, про що здійснена відмітка на першому аркуші апеляційної скарги.

За змістом частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

Скаржник звернувся з клопотання на поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Днпропетровської області у справі № 904/1636/19 від 17.02.2020 року, просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

В обґрунтування поважності причин пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020 скаржник, зокрема, зазначив, що по даній справі після винесення вищевказаної ухвали було продовжено розгляд заяви Відповідача стосовно розстрочення виконання рішення по справі № 904/1636/19, яке безпосередньо впливало на подальше рішення Відповідача щодо оскарження даної ухвали в питанні зобов`язання сплати виконавчого збору Відповідачем було пропущено термін подачі апеляційної скарги.

В подальшому карантин, запроваджений через пандемію коронавірусу COVID-19 та внесенні Законом № 540-ІХ до ГПК п. 4 такого змісту (під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину .

Однак, вказані обставини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається скаржник, не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції як поважні, з огляду на таке.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Пелевін проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року, суд постановив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

У справі "Мушта проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року, суд постановив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Отже, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строк подання апеляційної скарги і є тим обмеженням доступу до суду, що забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності. У разі відсутності поважних причин та правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження такі обмеження правомірно застосовуються судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2020 року у вказаній справі було задоволено заяву

Комунального підприємства "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/1636/19 від 01.08.2019 року .

Розстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/1636/19 від 01.08.2019 року відповідно до зазначеного графіку:

березень 2020 року - 129084,08 грн;

квітень 2020 року - 129084,08 грн;

травень 2020 року - 129084,08 грн;

червень 2020 року - 129084,08 грн;

липень 2020 року - 129084,08 грн;

серпень 2020 року - 129084,08 грн;

вересень 2019 року - 129084,08 грн;

жовтень 2019 року - 129084,10 грн.

02.03.2020 року відповідачем було подано до господарського суду Дніпропетровської обдасті заяву на отримання нарочно ухвали суду від 02.03.2020 року, також було подано клопотання про видачу копії судового рішення по справі № 904/1636/19 ( а.с.35, 41, т.2).

Листом господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2020 року було направлено на адресу відповідача копію рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2019 року по справі № 904/1636/19 ( а.с.44).

Також колегія суддів зазначає, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, яким розділ X "Прикінцеві положення" ГПК України доповнено пунктом 4 відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", із змінами і доповненнями, та постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641, дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, продовжено з 22.05.2020 до 31.08.2020 потім до 31.12.2020року.

17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX, яким пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Водночас, згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Зважаючи на приписи статті 74 Господарського процесуального кодексу України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Таким чином, скаржником не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що унеможливило б скаржнику звернутись із апеляційною скаргою у строки, встановленні статтею 256 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, відповідна можливість залежала виключно від волевиявлення скаржника (мала суб`єктивний характер).

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстави, вказані скаржником, на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не є поважними.

Відповідно до частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, а підстави, вказані нею в заяві визнані апеляційним господарським судом неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою та вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху для надання скаржнику можливості усунути недоліки: подати заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Керуючись статтями 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП", смт Широке Широківський район Дніпропетровська область на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020 (суддя Кеся Н.Б., м. Дніпро), (за скаргою Комунального підприємства "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП", смт Широке Широківський район Дніпропетровська область на постанову про стягнення з боржника виконавчого збору) залишити без руху.

Комунальному підприємству "ФРУНЗЕНСЬКЕ ЖКП", смт Широке Широківський район Дніпропетровська область надати Центральному апеляційному господарському суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху: заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Березкіна