ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.01.2021 Справа № 920/1058/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., при секретарі судового засідання Галашан І.В., розглянувши матеріали справи № 920/1058/20 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: фізичної особи-підприємця Козуба Юрія Григоровича ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , email: ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

до відповідача: фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ),

про стягнення 18 897,21 грн.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18 897,21 грн заборгованості за договором поставки від 14.01.2020 № 08/20, в тому числі: 753,00 грн - заборгованість за поставлений товар; 72,21 грн - пеня, 451,80 грн - штраф у розмірі 60 % за порушення встановленого строку розрахунку за поставлений товар більш ніж на двадцять календарних днів, 17 620,20 грн - 10 % від суми боргу за кожен день прострочення за користування чужими грошовими коштами; та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою від 16.11.2020 постановлено клопотання позивача - фізичної особи-підприємця Козуба Юрія Григоровича ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , email: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження - задовольнити. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/1058/20. Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Призначити розгляд справи по суті в судове засідання на 22.12.2020, 10:00 без повідомлення (виклику) сторін. Судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Сумської області за адресою: м. Суми, проспект Т.Г. Шевченка, 18/1, 1-й поверх, зал судового засідання № 2.

08.12.2020 від відповідача надійшов відзив на позов від 01.12.2020 № б/н, в якому Путінцева С.І. зазначає, що позивачем в якості доказу постачання товару за договором поставки №08/20 від 14.01.2020 року долучено до позову видаткову накладну №6056 від 03 лютого 2020 року на поставку масла солодковершкового на суму 753 грн 00 коп. (з ПДВ). При цьому з вказаної накладної вбачається, що товар особисто нею не отримувався, оскільки підпис під накладною їй не належить і навіть віддалено не схожий на її підпис чи підпис уповноваженої нею особи, вказаної в центрально-кільцевій довіреності, яку додано позивачем до позову. З огляду на викладене відповідач вважає, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем товару за вищевказаним договором, а отже не доведено обставини, на які він посилається у справі.

Ухвалою від 22.12.2020 постановлено відкласти розгляд справи № 920/1058/20 по суті в судове засідання на 13.01.2021, 10:30 без виклику сторін для забезпечення реалізації права позивача на подання відповіді на відзив на обґрунтування своєї позиції у справі.

У судовому засіданні 13.01.2021 судом встановлено наступне.

Представники сторін у судове засідання не викликалися.

Позивач про судовий розгляд був повідомлений належним чином 13.01.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Письмових заяв чи клопотань суду не подав. Правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Відповідач про судовий розгляд була повідомлена належним чином 02.01.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Письмових заяв чи клопотань суду не подавала.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 252 ГПК).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 ГПК).

Статтею 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представників сторін.

Судовий процес на виконання ч.3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив:

Між фізичною особою - підприємцем Козубом Юрієм Григоровичем (далі - Постачальник, Позивач) та фізичною особою - підприємцем Путінцевою Світланою Іванівною (далі - Покупець, Відповідач) укладено договір поставки № 08/20 від 14.01.2020 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним Договором поставити і передати Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукти харчування, товари першої потреби, господарчі товари (далі - Товар).

На момент укладання вказаного договору і відповідно до Витягу з ЄДРЮОФОПГО громадянка Путінцева Світлана Іванівна була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець (дата та номер запису 24.10.2019, 2 003457).

Відповідно до ст. 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

На підставі даних, занесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 25.02.2020 був внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Путінцевої Світлани Іванівни (номер запису 2003457. підстава: власне рішення).

За змістом статей 51,52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, п.п. 65.10.8. ПК України однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у Відповідача із втратою його статусу як ФОП не припиняються і такий спір належить до господарської юрисдикції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, Між фізичною особою - підприємцем Козубом Юрієм Григоровичем (далі - Постачальник, Позивач) та фізичною особою - підприємцем Путінцевою Світланою Іванівною (далі - Покупець. Відповідач) укладено договір поставки № 08/20 від 14.01.2020, предметом якого була поставка товару відповідач мав приймати і оплачувати згідно умов договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов вищезгаданого договору ним здійснювалась поставка товару відповідачу за видатковою накладною: № 6056 від 03.02.2020 на суму 753 грн та товаро-транспортної накладної № Р6056 від 03.02.2020 на суму 753 грн, проте в порушення умов зазначеного договору відповідач не розрахувався за товар, який отримав за вищевказаними видатковими накладними.

Пунктом 2.8. Договору передбачено, що Покупець здійснює розрахунок за поставлений товар протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня, з дня підписання супровідних документів на прийнятий Товар.

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку несвоєчасної або неповної сплати Покупцем вартості поставленого Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару. При цьому пеня нараховується протягом всього часу існування заборгованості. У разі порушення -встановленого строку розрахунку за поставлений Товар (партію товару) більш ніж на 20 (двадцять) календарних днів ПОКУПЕЦЬ, крім пені, також сплачує ПОСТАЧАЛЬНИКУ штраф у розмірі 60% від суми заборгованості.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати поставленого Товару Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки за користування чужими грошовими коштами (відповідно до ст. 536 ЦК України) у розмірі 10 % від суми боргу, за кожен день такого прострочення.

Таким чином, станом на 15.10.2020 позивачем нараховано відповідачу 18 897,21 грн заборгованості за договором поставки від 14.01.2020 № 08/20, в тому числі: 753,00 грн - заборгованість за поставлений товар; 72,21 грн - пеня, 451,80 грн - штраф у розмірі 60 % за порушення встановленого строку розрахунку за поставлений товар більш ніж на двадцять календарних днів, 17 620,20 грн - 10 % від суми боргу за кожен день прострочення за користування чужими грошовими коштами.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Своє право на звернення до господарського суду Сумської області позивач обґрунтовує порушенням його прав відповідачем у зв`язку з неналежним виконанням останнім умов договору поставки № 08/20 від 14.01.2020 щодо оплати вартості отриманого товару.

На підтвердження факту отримання першим відповідачем від позивача товару на загальну суму 753 грн позивач надав суду видаткову накладну № 6056 від 03.02.2020 та товаро-транспортну накладну № Р6056 від 03.02.2020.

Відповідач заперечує факт отримання від позивача товару за вищезазначеними накладними, аргументуючи тим, що ні Путінцевою С.І. особисто, ні уповноваженим представником товару за зазначеним Договором отримано не було, а видаткова накладна № 6056 від 03.02.2020 та товаро-транспортна накладна № Р6056 від 03.02.2020 підписані невідомою особою.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частинами першою, другою статті 692 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з частинами першою та другою статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно пункту 5.1 Договору, передача ТОВАРУ здійснюється в місці поставки повноважними представниками Сторін.

Відповідно до п. 5.2 Договору, акт прийому-передачі ТОВАРУ оформляється шляхом підписання відповідної накладної та/або інших супроводжувальних документів.

Відповідно до п. 5.3 Договору, ПОКУПЕЦЬ зобов`язується до моменту першої поставки надати ПОСТАЧАЛЬНИКУ письмову інформацію про перелік осіб, уповноважених приймати ТОВАР, зразки їх підписів та зразки печатки/штампів (у разі наявності таких), якими зазначені матеріально-відповідальні особи завірятимуть свій підпис на документах (накладних) про одержання ТОВАРУ. Така інформація оформляється у вигляді Додатку до даного Договору, який підписується керівником та головним бухгалтером (у разі наявності посади) ПОКУПЦЯ та завіряється його печаткою (у разі наявності). У випадку зміни/доповнення наданої інформації ПОКУПЕЦЬ зобов`язаний повідомити про це ПОСТАЧАЛЬНИКА до наступної поставки в порядку та з додержанням форми, передбачене: даному підпункті.

Згідно з п. 5.4. Договору, у випадку підписання накладної (інших товаросупроводжувальних документів) представником ПОКУПЦЯ, відомості про якого не вказані в інформації, наданій ПОКУПЦЕМ відповідно до п. 5.3. Договору, ПОКУПЕЦЬ повинен негайно переоформити товаросупроводжувальні документи або надати нову інформацію, передбачену п. 5.3. цього Договору, із внесенням до неї відомостей про особу, яка підписала товаросупроводжувальні документи.

У разі невиконання ПОКУПЦЕМ жодної із дій, передбачених в п. 5.4. цього Договору, вважається, що особа, яка підписала товаросупроводжувальні документи, є належним чином уповноваженим представником ПОКУПЦЯ, і її підпис на товаросупроводжувальних документах підтверджує виникнення для ПОКУПЦЯ всіх обов`язків, передбачених цим Договором ( п. 5.5. Договору).Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На виконання 5.3. Договору, відповідачем було визначено коло осіб, яким доручається отримання від її імені товару від постачальника. Відповідно до центрально-кільцевої довіреності від б/д, № б/н (а.с. 12), особами, яким доручається отримання від імені відповідача товару за зазначеним договором від постачальника є директор - Путінцева С.І. та продавець Яковенко М.А.

Як вбачається із матеріалів справи, видаткова накладна № 6056 від 03.02.2020 та товаро-транспортна накладна № Р6056 від 03.02.2020 підписані невідомою особою, без зазначення посади та/або реквізитів документів (зокрема, доручення) на підтвердження повноважень даної особи на отримання товару за вищезазначеними накладними.

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При дослідженні наявних в матеріалах справи копій видаткової накладної № 6056 від 03.02.2020 та товаро-транспортної накладної № Р6056 від 03.02.2020, судом встановлено, зазначені накладні містять підпис невідомої особи та не містить обов`язкових реквізитів: не зазначені П.І.Б., посада та/або реквізити документів на підтвердження повноважень особи, яка отримала товар за вищезазначеними накладними.

Таким чином, зазначені видаткова та товарно-транспортна накладна не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містять даних, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а тому не можуть бути належним доказом на підтвердження отримання товару відповідачем. Крім того, позивачем не надано суду довіреності чи іншого документу, що підтверджує повноваження особи, яка підписала вищезазначені накладні, на отримання товару та ідентифікують таку особу.

Крім того, згідно з п. 5.4. Договору, у випадку підписання накладної (інших товаросупроводжувальних документів) представником ПОКУПЦЯ, відомості про якого не вказані в інформації, наданій ПОКУПЦЕМ відповідно до п. 5.3. Договору, ПОКУПЕЦЬ повинен негайно переоформити товаросупроводжувальні документи або надати нову інформацію, передбачену п. 5.3. цього Договору, із внесенням до неї відомостей про особу, яка підписала товаросупроводжувальні документи.

У разі невиконання ПОКУПЦЕМ жодної із дій, передбачених в п. 5.4. цього Договору, вважається, що особа, яка підписала товаросупроводжувальні документи, є належним чином уповноваженим представником ПОКУПЦЯ, і її підпис на товаросупроводжувальних документах підтверджує виникнення для ПОКУПЦЯ всіх обов`язків, передбачених цим Договором ( п. 5.5. Договору).

Проте, суд звертає увагу, що положення п. 5.4. та 5.5. Договору у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки п. 5.4. Договору вказує на підписання накладної (інших товаросупроводжувальних документів) саме представником покупця, відомості про якого не вказані в інформації, наданій покупцем відповідно до п. 5.3. Договору.

Відповідно до ч. 1, 3, ст. 237 ЦК, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Тобто особа, яка підписує накладну або інші товаросупроводжувальні документи, не зважаючи на те, що відомості про неї не вказані в інформації, наданій покупцем відповідно до п. 5.3. Договору, в будь-якому випадку має бути саме представником продавця в силу договору, закону або інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази на представництво відповідача - Путінцевої С.І. особою, яка підписала видаткову накладну № 6056 від 03.02.2020 та товаро-транспортну накладну № Р6056 від 03.02.2020, встановити достовірно П.І.Б. та посаду такої особи не вбачається можливим з наданих позивачем доказів, а підписів, які схожі хоча б візуально на підписи директора - Путінцевої С.І. та/або продавця - Яковенко М.А. (особи, які на виконання п. 5.3. Договору уповноважені на отримання товару за зазначеним Договором) на зазначених накладних не міститься, у суду відсутні підстави вважати доведеним факт отримання відповідачем або уповноваженою особою відповідача товару за Договором.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Зазначені накладні не містять посилань на довіреність, наявність якої дала б змогу ідентифікувати особу, що отримала від позивача товар за вищезазначеними видатковими накладними.

Порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.07.2018 у справі № 925/1391/17 та від 27.08.2018 у справі № 916/43/18.

Прийнявши до уваги наведені обставини та надавши оцінку доказам, які ці обставини підтверджують, суд дійшов висновку, що додані позивачем до позовної заяви документи (видаткова та товарно-транспортна накладні) не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вони достеменно не підтверджують здійснення між відповідачем та позивачем господарської операції (поставки товару), а тому не є належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки позивач не довів за допомогою належних допустимих, достовірних та достатніх доказів факту отримання відповідачем товару на підставі накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, за договором поставки.

Інші позовні вимоги щодо сплати 72,21 грн пені, 451,80 грн штрафу в розмірі 60 % за порушення встановленого строку розрахунку за поставлений товар більш ніж на двадцять календарних днів, 17 620,20 грн - 10 % від суми боргу за кожен день прострочення за користування чужими грошовими коштами, є похідними від основної вимоги щодо стягнення заборгованості за поставлений товар, а тому не підлягають задоволенню у зв`язку із відмовою у стягненні цієї основної заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у сумі 2102,00 грн. покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в задоволенні його позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в прохальній частини якої останнім заявлено позовну вимогу майнового характеру про стягнення 18 897 грн 21 коп.

Таким чином сума судового збору за подання даної позовної заяви становить 2102 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, при поданні позовної заяви позивачем було сплачено 2 118 грн судового збору, відповідно до платіжного доручення від 15.10.2020 № 9114.

Таким чином, сума надмірно сплаченого позивачем судового збору становить 16 грн.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Суд роз`яснює позивачу його право на звернення до Господарського суду Сумської області із клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 16 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76-79, 123, 129, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18.01.2021

Суддя Ю.А. Джепа