РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2021Справа № 910/16657/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства «Прозорро.продажі»

до Акціонерного товариства «РВС Банк»

про стягнення заборгованості за Договором в розмірі 28 100,17 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Прозорро.продажі» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства «РВС Банк» про стягнення заборгованості за Договором в розмірі 28 100,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про використання електронної торгової системи Prozorro.Продажі ЦБД2 № 224-ЕТС-ЦБД2/2019 від 01.07.2019, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.11.2020 представником позивача подано письмові пояснення.

19.11.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке судом до розгляду не прийнято, у зв`язку з тим, що таке клопотання не містить власноручного підпису представника.

21.12.2020 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 клопотання Акціонерного товариства "РВС Банк" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2019 року між Державним підприємством "Прозорро.Продажі" (далі адміністратор, позивач) та Акціонерним товариством «РВС Банк» (далі - оператор, відповідач) укладено договір №224-ЕТС-ЦЦБД2/2019 про використання Електронної торгової системи Prozorro.Продажі ЦБД2, до якого в подальшому сторонами вносилися зміни на підставі додаткових угоди від 01.10.2019, від 18.10.2019, від 20.05.2020, від 06.07.2020 далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору предметом договору є надання адміністратором доступу оператора до електронної торгової системи "Prozorro.Продажі" ЦБД2 для організації проведення електронних аукціонів у ЕТС.

Згідно із п. 3.1 Договору використання електронної торгової системи "Prozorro.Продажі" ЦБД2 здійснюється оператором електронного майданчика відповідно до Договору про використання електронної торгової системи для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, цього договору, Регламенту ЕТС, та чинного законодавства України.

Положеннями п. 6.1 Договору встановлено, що ціна договору складається з плати на розвиток ЕТС, що вираховується з гарантійного внеску переможця електронного аукціону.

Плата на розвиток ЕТС для електронних аукціонів становить 30% від максимальної винагороди оператора, але не менше: 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з урахуванням податку на додану вартість, у місяць (вказаний розмір діє до 30 червня 2020 року); 30 000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість у місяць (вказаний розмір набирає чинності з 1 (першого) липня 2020 року); 50 000 грн. в місяць (в кінцевому розрахунку 150 000.00 грн. в квартал), з урахування податку на додану вартість (вказаний розмір набирає чинності з 1 (першого) жовтня 2020 року) (п.п. 6.1.2 Договору).

За змістом п. 6.2 Договору з 01.06.2020 адміністратор не пізніше 7 числа поточного місяця за допомогою засобів системи електронного документообігу виставляє рахунок оператору за поточний місяць для перерахування мінімального розміру плати на розвиток ЕТС за місяць, визначеного п. 6.1.2 Договору. Адміністратор протягом десяти робочих днів з дня опублікування договору купівлі-продажу/оренди об`єкта в ЕТС та присвоєння електронному аукціону статусу завершений, у випадку, коли така сума перевищує мінімальний розмір плати на розвиток ЕТС за допомогою засобів системи електронного документообігу виставляє додатковий рахунок (рахунки) оператору для перерахування плати на розвиток ЕТС в повному обсязі. Рахунок (додатковий рахунок) виставляється за допомогою засобів системи електронного документообігу в електронному вигляді із застосуванням кваліфікованого електронного підпису та підлягає оплаті оператором протягом п`яти робочих днів з дня його відправлення.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що ціна договору сплачується оператором з моменту набрання чинності цим договором в незалежності від факту підключення майданчика оператора до ЕТС.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1 Договору).

Пунктом 9.4.1 Договору узгоджено, що у випадку якщо у оператора відсутні розпочаті (оголошені) електронні аукціони та/або відсутні учасники, які приймають участь в електронних торгах з електронного майданчика такого оператора, дострокове припинення договору за ініціативою оператора відбувається та вступає в дію на 10 календарний день з дати відправлення адміністратору такого письмового повідомлення.

Листом №15414/20 від 29.07.2020 відповідач в порядку п. 9.4.1 Договору повідомило позивач про припинення Договору з 08.08.2020, з огляду на направлення означеного листа 29.07.2020.

04.08.2020 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №ЦБД2-000593 від 04.08.2020, відповідно до якого було визначено до оплати плату за розвиток електронної торгової системи "Prozorro.Продажі" ЦБД2 за серпень 2020 року у розмірі 30 000,00 грн.

Листом № 15551/20 від 18.08.2020, направленим 18.08.2020, відповідачем було відмовлено в прийнятті вказаного рахунку з посиланням на те, що з огляду на розірвання Договору в односторонньому порядку, оплаті підлягає плата за розвиток ЕТС пропорційно по дату фактичного припинення Договору та сплачено 11.09.2020 на користь позивача плату за розвиток ЕТС пропорційно кількості днів дії Договору у серпні 2020 року у розмірі 7 742,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання по внесенню на підставі Договору плати за розвиток електронної торгової системи "Prozorro.Продажі" ЦБД2 за серпень 2020 року, у зв`язку з чим вказує на існування заборгованості останнього у розмірі 22 258,00 грн.

Відповідач в свою чергу, у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти позову зазначає, що оскільки Договір достроково припинено в односторонньому порядку за ініціативою відповідача 08.08.2020, відповідач зобов`язаний був сплати на користь позивача плату за розвиток ЕТС за 8 днів серпня 2020 року у розмірі 7 742,00 грн., які відповідачем сплачено 11.09.2020, а отже у відповідача відсутні зобов`язання перед позивачем по сплаті плати за розвиток ЕТС з 08.08.2020.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 627, 628 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В даному випадку, передане на вирішення суду питання було врегульовано сторонами в положеннях Розділу 6 Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору ціна договору складається з плати на розвиток ЕТС, що вираховується з гарантійного внеску переможця електронного аукціону. Плата на розвиток ЕТС для електронних аукціонів становить 30% від максимальної винагороди оператора, але не менше: 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з урахуванням податку на додану вартість, у місяць (вказаний розмір діє до 30 червня 2020 року); 30 000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість у місячць (вказаний розмір набирає чинності з 1 (першого) липня 2020 року); 50 000 грн. в місяць (в кінцевому розрахунку 150 000.00 грн. в квартал), з урахування податку на додану вартість (вказаний розмір набирає чинності з 1 (першого) жовтня 2020 року) (п.п. 6.1.2).

Тобто, в межах спірного періоду (серпень 2020 року) діяла визначена за погодженням сторін плата на розвиток ЕТС для електронних аукціонів у розмірі 30% від максимальної винагороди оператора, але не менше 30 000,00 грн. на місяць.

За змістом п. 6.2 Договору з 01.06.2020 адміністратор не пізніше 7 числа поточного місяця за допомогою засобів системи електронного документообігу виставляє рахунок оператору за поточний місяць для перерахування мінімального розміру плати на розвиток ЕТС за місяць, визначеного п. 6.1.2 Договору. Адміністратор протягом десяти робочих днів з дня опублікування договору купівлі-продажу/оренди об`єкта в ЕТС та присвоєння електронному аукціону статусу завершений, у випадку, коли така сума перевищує мінімальний розмір плати на розвиток ЕТС за допомогою засобів системи електронного документообігу виставляє додатковий рахунок (рахунки) оператору для перерахування плати на розвиток ЕТС в повному обсязі. Рахунок (додатковий рахунок) виставляється за допомогою засобів системи електронного документообігу в електронному вигляді із застосуванням кваліфікованого електронного підпису та підлягає оплаті оператором протягом п`яти робочих днів з дня його відправлення.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що ціна договору сплачується оператором з моменту набрання чинності цим договором в незалежності від факту підключення майданчика оператора до ЕТС.

З огляду на викладені положення вбачається, що сторонами в умовах Договору було встановлено безумовний обов`язок оператора із щомісячного внесення плати на розвиток ЕТС на рівні 30% від максимальної винагороди оператора, але не менше ніж 30 000,00 грн. на місяць (у період з 01.07.2020 по 30.09.2020) на підставі виставлених адміністратором рахунків.

При цьому, було передбачено, що у випадку, якщо сума 30% максимальної винагороди оператора перевищує мінімальний розмір плати на розвиток ЕТС, то адміністратором виставляється додатковий рахунок на доплату відповідної різниці.

Тобто, визначаючи відповідний обов`язок оператора по внесенню плати на розвиток ЕТС сторонами було передбачено порядок дій на випадок перевищення винагороди оператора над мінімальним розміром плати.

В той же час, жодного порядку дій на випадок коли розмір винагороди оператора у розрахунковому місяці становить менше 30 000,00 грн. сторонами в умовах Договору передбачено не було.

В свою чергу, пунктом 9.4.1 Договору узгоджено, що у випадку якщо у оператора відсутні розпочаті (оголошені) електронні аукціони та/або відсутні учасники, які приймають участь в електронних торгах з електронного майданчика такого оператора, дострокове припинення договору за ініціативою оператора відбувається та вступає в дію на 10 календарний день з дати відправлення адміністратору такого письмового повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, вищевказаною умовою Договору надано право оператору відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час за умови відсутності розпочатих (оголошених) електронних аукціонів та/або відсутності учасників, які приймають участь в електронних торгах з електронного майданчика такого оператора.

Листом №15414/20 від 29.07.2020 відповідач в порядку п. 9.4.1 Договору повідомило позивач про припинення Договору з 08.08.2020, з огляду на направлення означеного листа 29.07.2020.

Частиною третьою статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином, оскільки відповідач на підставі п. 9.4.1 Договору відмовився від Договору, надіславши відповідачу Листа 29.07.2020, і відсутність у матеріалах справи доказів наявності умов на час направлення такого листа, за наявності яких Договір не може бути розірвано в односторонньому порядку оператором, то Договір, є розірваним відповідно з 08.08.2020, і тому саме з 08.08.2020 слід вважати таким, що припинився обов`язок оператора по внесенню щомісячної мінімальної плати на розвиток ЕТС, встановленої п. 6.2 Договору.

Відтак, визначена умовами п. 6.1 Договору місячна плата підлягає розрахунку виходячи з фактичного строку дії Договору, а саме, до 08.08.2020, тобто, за 8 днів дії такого правочину в серпні 2020 року, що за перерахунком суду становить суму у розмірі 7 742,00 грн.

Отже, розмір плати на розвиток ЕТС в серпні 2020 року, виходячи із фактичного часу дії Договору, що підлягає оплаті оператором становить 7 742,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що виставлений адміністратором оператору рахунок на оплату №ЦБД2-000593 від 04.08.2020, відповідно до якого було визначено до оплати плату на розвиток електронної торгової системи "Prozorro.Продажі" ЦБД2 за серпень 2020 року, було отримано Товариством 05.08.2020.

Таким чином, в силу приписів п. 6.2 Договору та положень ст. 530 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання Товариства по внесенню мінімального розміру плати на розвиток ЕТС в серпні 2020 року мало бути виконано до 12.08.2020 (п`ять робочих днів з моменту отримання відповідного рахунку).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як визнається сторонами та вбачається з наявного в матеріалах справи меморіального ордеру № 3519 від 11.09.2020 на суму 7 742,00 грн., відповідачем виконано 11.09.2020 обов`язок по внесенню згідно Договору плати на розвиток ЕТС за період з 01.08.2020 по 08.08.2020 у розмірі 7 742,00 грн.

В свою чергу, враховуючи що у відповідача відсутній обов`язок із внесення плати на розвиток ЕТС за період з 09.08.2020 по 31.08.2020 у розмірі 22 258,00 грн. вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 22 258,00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 560,34 грн., нарахованої за період прострочення з 12.08.2020 по 16.10.2020 по внесенню плати на розвиток ЕТС за серпень 2020 року виходячи із відповідного розміру у сумі 30 000,00 грн. до 11.09.2020, та на суму 22 25800 грн. з 12.09.2020, та штрафу у розмірі 5 281,83 грн., розрахованого в розмірі 10% від суми основної заборгованості у розмірі 30 000,00 грн. та на суму 22 258,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суд звертає увагу, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України. Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, в той час як в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Одночасно з цим суд відзначає про безпідставність розрахунку позивачем штрафу в т.ч. на суму заявленої до стягнення пені, оскільки правова природа такого виду відповідальності як неустойка унеможливлює нарахування її різновидів, якими і являють собою пеня та штраф, одних на одного.

Відповідно до п. 7.5 Договору за порушення строку виконання грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% суми заборгованості.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), а саме: по внесенню плати на розвиток ЕТС за серпень 2020 року у розмірі 7 742,00 грн. з 13.08.2020 до 11.09.2020, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Отже, за перерахунком суду, здійсненим з урахуванням наведених обставин, правомірним в межах заявлених вимог є стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 73,61 грн., нарахованої від суми заборгованості у розмірі 7 742,00 грн., за період з 13.08.2020 до 11.09.2020.

В свою чергу, оскільки прострочення з оплати плати на розвиток ЕТС за серпень 2020 року у розмірі 7 742,00 грн. складає менше 30 днів, вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «РВС Банк» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код: 39849797) на користь Державного підприємства «Прозорро.продажі» (01601, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 22; ідентифікаційний код: 42068925) пеню в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 61 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 (п`ять) грн. 51 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 13.01.2021

Суддя О.А. Грєхова