ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" січня 2021 р. Справа № 911/2687/17

Суддя Горбасенко П.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Любові Миколаївни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національного банку України

про стягнення 14 775, 42 грн

Суддя Горбасенко П.В.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2017 у справі № 911/2687/17 позовні вимоги задоволено повністю; присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Любові Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (01133, м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) 13 986 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень) 00 коп. заборгованості за простроченими процентами згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011, 710 (сімсот десять гривень) 33 коп. пені, 79 (сімдесят дев`ять гривень) 09 коп. 3 % річних та 1 600 (одну тисячу шістсот гривень) 00 коп. судового збору.

17.10.2017, на виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2017 у справі № 911/2687/17, видано наказ.

13.01.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла заява № 581 від 06.01.2021 (вх. № 509/21) про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, згідно якої представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» просить суд замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у справі № 911/2687/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Любові Миколаївни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національного банку України про стягнення 14 775, 42 грн.

Означена заява подана заявником з підстав ч. 5 ст. 15, ст. 52 та 334 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частинами 2 та 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» № 270 від 05.03.2009 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення іншим учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Судом встановлено, що всупереч ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України матеріали заяви про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником не містять інформації про надіслання заявником копії вищезазначеної заяви з додатками на адресу третьої особи - Національного банку України.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні № 2-рп/2007 від 12.06.2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що статтею 334 ГПК України передбачено розгляд заяви про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Враховуючи те, що нормами ГПК передбачений обмежений строк для розгляду заяви про заміну сторони її правонаступником та обов`язок повідомлення учасників справи про розгляд такої заяви, необхідною передумовою дотримання судом основних засад господарського судочинства під час розгляду зазначеної категорії заяв є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви про заміну сторони правонаступником та доказів на підтвердження викладених в ній обставин, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення (заперечення) на відповідну заяву.

Отже, неотримання учасником справи копії заяви про заміну сторони її правонаступником порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

За наведених обставини, оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником подана на стадії виконання рішення та не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне повернути її без розгляду в порядку ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що останній не позбавлений можливості звернутися до суду повторно, після усунення недоліків заяви про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником а також на необхідність дотримання вимог Господарського процесуального кодексу України, а не Цивільного процесуального кодексу України при зверненні до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 41, 52, 170, 232, 234, 334 ГПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі № 911/2687/17 повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку у відповідності до ч. 1 ст. 235, ст. 254, ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, відповідно до підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвалу підписано 14.01.2021.

Суддя П.В.Горбасенко