ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 Справа № 914/2697/20 За позовом Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко", м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства "Стальбудсервіс", с. Угри Львівської області

про стягнення 6 399, 00 грн

Суддя Галамай О.3.

Секретар судового засідання Полюхович Х.М.

Представники сторін справи не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області Приватним акціонерним товариством "Солді і Ко" подано позов до Приватного підприємства "Стальбудсервіс" про стягнення 6 399, 00 грн за порушення умов договору поставки № 18/07 від 18.07.2013 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 26.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 19.11.2020.

Ухвалою суду від 19.11.2020 розгляд справи відкладено на 10.12.2020.

10.11.2020 від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Галамай О.З., з 07.12.2020 по 18.12.2020, судове засідання 10.12.2020 не відбулось.

Ухвалою суду від 22.12.2020 справу призначено до розгляду в судовому засіданні 12.01.2021.

У судове засідання 12.01.2021 сторони явку повноважних представників не забезпечили.

Ухвала від 22.12.2020 про призначення справи до розгляду на 12.01.2021 скерована відповідачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з відомостями, зазначеними у витязі з АТ «Укпрошта» (трекінг 023) поштова кореспонденція 26.12.2020 відправлена до точки видачі/доставки (місце виконання операції - с. Угри, індекс - 781553). Станом на 12.01.2021 поштове відправлення й надалі знаходиться у точці видачі/доставки.

Проте ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав ще 03.11.2020.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, суд здійснив всі необхідні дії для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи закінчення строку розгляду справи, достатність доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності представників сторін.

Аргументи сторін.

Позовна заява обґрунтована невиконанням укладеного сторонами договору поставки № 18/07 від 18.07.2013 в частині оплати за поставлений товар на суму 4 824, 00 грн. Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення на підставі п. 9.2 договору 804, 65 грн пені, 482, 40 грн штрафу та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 185, 01 грн 3% річних, 102, 94 грн інфляційних втрат.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.

Обставини справи.

18 липня 2013 року Приватне акціонерне товариство "Солді і Ко" (Постачальник) та Приватне підприємство "Стальбудсервіс" (Покупець) уклали Договір поставки № 18/07, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - Покупцеві Товар, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом поставки є метизи, інструменти, комплектуючі, витратні матеріали, будівельна хімія, інші будівельні матеріали тощо (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 4.3 Договору оплата за ним здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на рахунок Постачальника у розмірі 100 % (сто відсотків) від вартості Товару, отриманого за Специфікацією (видатковою накладною) протягом 7 (семи) календарних днів з моменту одержання Товару Покупцем.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що датою поставки Товару вважається дата видаткової накладної Постачальника, за якою відбулась передача Товару Покупцю.

Відповідальність сторін передбачена у розділі 9 Договору, зокрема, у п. 9.2 зазначено, що за порушення строку оплати, визначеного п. 4.3. даного Договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад три дні додатково стягується штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від вартості несплаченого вчасно товару.

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2013 року та пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявить про намір припинити його дію.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 4 824, 00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 423 від 14.05.2019 на суму 1 665, 00 грн; № 2161 від 20.06.2019 на суму 1 827, 00 грн та № 2162 від 20.06.2019 на суму 1 332, 00 грн.

Видаткова накладна від 14.05.2019 містить посилання на договір поставки № 18/07 від 14.05.2019, накладні від 20.06.2019 містять посилання на договір поставки № 18/07 від 18.07.2013.

Доказів проплати поставленого товару матеріали справи не містять.

Отже, позивач просив стягнути з відповідача 4 824, 00 грн основної заборгованості, 185, 01 грн 3% річних, 102, 94 грн інфляційних втрат, 804, 65 грн пені та 482, 40 грн штрафу.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання договору поставки №18/07 від 18.07.2013 за видатковими накладними № 423 від 14.05.2019; № 2161 та № 2162 від 20.06.2019 позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 4 824, 00 грн.

За умовами договору (п. 4.3) відповідач мав здійснити оплату за поставлений товар впродовж 7 календарних днів з моменту його отримання. Однак матеріали справи не містять доказів оплати поставленої продукції відповідачем, тому позивачем правомірно заявлено до стягнення 4 824, 00 грн основної заборгованості.

Посилання у накладній № 423 від 14.05.2019 на неправильну дату договору (такою зазначено дату накладної -14.05.2019), суд вважає технічною опискою, оскільки сторонами не надано доказів, які б підтвердили існування договору від 14.05.2019, а номер договору поставки, який є предметом спору у накладній, зазначено правильно.

Щодо заявленої до стягнення пені та штрафу.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем заявлено до стягнення 804, 65 грн пені, нарахованої по накладній від 14.05.2019 за період 22.05.2019-22.11.2019, по накладних від 20.06.2019 за період 28.06.2019-30.12.2019.

У п. 13.3. Договору сторонами передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що такий є правильним, тому заявлена до стягнення пеня у сумі 804, 65 грн підлягає стягненню.

Також арифметично правильним є розрахунок 10% штрафу, нарахованого на суму простроченого зобов`язання зі сплати 4 824, 00 грн. Тому до стягнення підлягає також 482, 40 грн штрафу.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 102, 94 грн інфляційних втрат, нарахованих по накладній від 25.04.2019 за червень 2019 року - вересень 2020 року та по накладних від 20.06.2019 за період липень 2019 року - вересень 2020 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем застосовано неправильний заокруглений сукупний індекс інфляції.

Здійснивши власний розрахунок суд встановив, що до стягнення підлягає 92, 97 грн інфляційних втрат. В решті слід відмовити.

Перевіривши також розрахунок 3% річних, судом встановлено, що такий є правильним. Тому до стягнення підлягає 185, 01 грн 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи викладене, до стягнення підлягає 4 824, 00 грн основного боргу, 804, 65 грн пені, 482, 40 грн штрафу, 92, 97 грн інфляційних втрат та 185, 01 грн 3% річних.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Щодо судового збору.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

В позовній заяві позивач зазначив, що очікує понести витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді професійної правничої допомоги на суму 5 000, 00 грн.

Відповідно до положень частини 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 ст 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат позивачем долучено договір про надання правової допомоги № 23162981 від 11.01.2019, додатковий договір № 35796375 від 28.09.2020, акт надання правової допомоги від 28.09.2020 та платіжне доручення № 002892 від 07.10.2020 на суму 5 000, 00 грн.

В акті наданої правової допомоги зазначено, що адвокат надав правову допомогу відповідно до додаткового договору № 35796375 від 28.09.2020 до договору про надання правової допомоги № 23162981 від 11.01.2019 згідно з розрахунком розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги. Розмір гонорару за надання правової допомоги - 5 000, 00 грн, без ПДВ, в тому числі:

- здійснення правового аналізу документів, у тому числі і документів, поданих клієнтом, надання консультацій з даного спору: 2 000, 00 гривень, без ПДВ;

- складання та подача заяви про видачу судового наказу до суду - 3 000, 00 гривень, без ПДВ;

- складання та подача до суду листа, довідки про стан заборгованості та доказів по справі - 500, 00 гривень, без ПДВ;

- участь у судовому засіданні (за кожне) 1 200, 00 грн/судодень.

Заперечення відповідача щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу на адресу суду не надходили.

Під час дослідження фактично наданих адвокатом послуг судом встановлено, що листа, довідки про стан заборгованості та доказів по справі адвокатом суду не подано, а також останній не брав участь у судових засіданнях.

Крім того, заявлені до стягнення 3 000, 00 грн за складання та подачу заяви про видачу судового наказу до суду не понесені у межах цієї справи (позовного провадження), не стосуються її та не підлягають до задоволення.

Тому позивачем правомірно заявлено до стягнення 2 000, 00 грн за здійснення правового аналізу документів, у тому числі і документів, поданих клієнтом, надання консультацій з даного спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 996, 88 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Стальбудсервіс" (місцезнаходження: 81553, Львівська обл., Городоцький р-н, село Угри, вул. Лісова, будинок 2, ідент. код: 35796375) на користь Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" (місцезнаходження: 04073, місто Київ, вул. Сирецька, будинок 28/2, ідент. код: 23162981) 4 824, 00 грн основного боргу, 804, 65 грн пені, 482, 40 грн штрафу, 92, 97 грн інфляційних втрат та 185, 01 грн 3% річних, 2 098, 72 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 1 996, 88 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.01.2021.

Суддя Галамай О.З.