РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2021Справа № 910/16731/20

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36023) до Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» (б-р Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) про стягнення коштів в порядку суброгації,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант», в якому просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» матеріальну шкоду в розмірі 8736,00 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що внаслідок страхового випадку 20.10.2019, у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «КАСКО МІНІ» № 0153.0002665 від 19.04.2019, позивачем сплачено на користь страхувальника страхове відшкодування у розмірі 41300,00 грн. Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи на момент страхового випадку була застрахована відповідачем, сума франшизи 2000,00 грн. Відповідач сплатив страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 30564 грн. При цьому 8736,00 грн відповідачем сплачено так і не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) подати заперечення на відповідь на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем 30.11.2020, відповідачем - 26.11.2020, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

14.12.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у поданому відзиві зазначає, що відповідачем сплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 30564,00 грн. При цьому в обґрунтування вказаного розміру страхового відшкодування відповідач посилається на п. 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та консультацію аварійного комісара ОСОБА_1 № 53-D/69/8 від 18.05.2020, згідно якого коефіцієнт фізичного зносу складає 32,0%.

Копію відзиву на позовну заяву отримано позивачем 15.12.2020, про що свідчить реєстр поштових відправлень (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

21.12.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що у консультації, наданій відповідачем, аварійний комісар як на підставу нарахування зносу посилається саме на п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, при цьому відповідач посилається на п. 7.39. Методики. Також, позивач вказує на те, що пробіг застрахованого ним автомобілю на момент ДТП становив 41377 км., тобто середньомісячний пробіг не перевищує нормативний, складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ не підлягали відновлювальному ремонту, складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами не мають наскрізну корозію, складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ не мають пошкодження у вигляді деформації, а КТЗ не експлуатувався в умовах, визначених у п. 4 таблиці 4.1. додатка 4 Методики.

Відповідач правом подання заперечення на відповідь на відзив не скористався, додаткових заяв/клопотань сторонами не подано.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

19.04.2019 між страховиком Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» та страхувальником ОСОБА_2 укладено договір № 0153.0002665 від 19.04.2019 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «КАСКО МІНІ», за яким застраховано транспортний засіб «Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, встановленою франшизою 0%, зі строком дії з 20.04.2019 до 19.04.2020.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 20.04.2019 до 19.04.2020 включно.

20.10.2019 о 04:30 год за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, 66 між автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобілем «Volkswagen Polo Sedan», д.н.з. НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.11.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

21.10.2019 ОСОБА_2 звернувся до страховика Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» із повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем на підставі полісу №АО/5837159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, у розмірі 100000,00 грн та франшизою на рівні 2000,00 грн.

01.03.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн» (страховий агент) укладено договір про надання агентських послуг (технічний асистанс) № 20/01.03/19, за умовами якого страховий агент зобов`язався виконувати від імені за рахунок та в інтересах страховика послуги асистансу, зокрема оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхових відшкодувань та здійснення виплат страхових відшкодувань згідно порядку, визначеного договором, а страховик приймати та оплачувати такі послуги у відповідності до умов договору.

Відповідно до Звіту № 447/2019 про оцінку автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 03.12.2019 суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП станом на час огляду 29.10.2019, без урахування втрати товарної вартості, складає 57744,90 грн.

Вказаний розмір матеріального збитку також підтверджується ремонтною калькуляцією № 447/2019 від 03.12.2019.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

02.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (фактор) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» (клієнт) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01-2020-СК, за яким клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (регресні вимоги).

Відповідно до акту прийому-передачі документів № 04-01 від 11.01.2020, до позивача перейшло право вимоги по страховому випадку № 0024267.10.19/1 на суму 39300,00 грн.

Згідно рахунку № 42 від 03.01.2020, складеного фізичною особою-підприємцем Девятих Павлом Володимировичем, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 складає 41300,00 грн.

В подальшому на підставі страхового акту № 0024267.10.19/1 від 03.01.2020, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 41300,00 грн, про що свідчить платіжне доручення № 15094 від 10.01.2020.

10.03.2020 фізичною особою-підприємцем Девятих Павлом Володимировичем та ОСОБА_2 складено та підписано акт здачі-приймання виконаних робіт по ремонту автомобіля Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 на сум 41300,00 грн.

14.01.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою за вих. № 06115 про виплату страхового відшкодування у розмірі 39300,00 грн.

Відповідно до листа-відповіді відповідача за вих. № 2452 від 11.06.2020 відповідачем повідомлено позивача про визначений відповідачем розмір страхового відшкодування відповідно до консультації № 53-D/69/8 від 18.05.2020 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 27136,70 грн.

17.06.2020 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу за вих. № 06115/1 на здійснення доплати страхового відшкодування у розмірі 12163,30 грн.

02.07.2020 відповідач у листі за вих. № 12/2810 повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів.

13.07.2020 позивачем на адресу відповідача направлено лист, до якого долучено відповідні документи.

Позивачем у позовній заяві стверджується, що відповідач здійснив доплату до страхового відшкодування лише у розмірі 3427,30 грн, при цьому повний розмір страхового відшкодування не здійснено у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи 20.10.2019 о 04:30 год за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, 66 між автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобілем «Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина водія автомобіля «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_3 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.11.2019 (справа № 953/22403/19), яка станом на день розгляду справи набрала законної сили.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За страховим актом здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника у розмірі 41300,00 грн, з урахуванням вартості ремонту автомобіля згідно рахунку фізичної особи-підприємця Девятих Павла Володимировича № 42 від 03.01.2020, та перераховано дану суму на рахунок фізичної особи-підприємця Девятих Павла Володимировича в рахунок проведення відповідних ремонтних робіт, що підтверджується платіжним дорученням № 15094 від 10.01.2020.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами відповідачем у загальному розмірі сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 30564,00 грн.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 ЦК України.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку по виплаті страхового відшкодування перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.

З урахуванням викладеного, враховуючи заявлені позовні вимоги, розмір франшизи за полісом винуватця ДТП, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 8736,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо заперечень сторони відповідача проти розміру страхового відшкодування, то суд вважає за необхідне зазначити.

За приписами ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

В силу приписів ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми вказаного Закону є спеціальними.

Зі змісту положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжне доручення та рахунок на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу.

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Аналогічну правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159) (надалі в тексті - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно з п. 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.39 Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

За умовами укладеного між страховиком та страхувальником ОСОБА_2 договору № 0153.0002665 від 19.04.2019 сторонами погоджено у п. 3.3. розділу 3 договору, що розмір страхового відшкодування визначається, виходячи із вартості відновлюваних робіт авто з урахуванням зносу (крім випадків, коли знос не нараховується згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів).

З огляду на вищевикладене позивачем, враховуючи той факт, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації КТЗ не перевищував 7 років, здійснено нарахування суми страхового відшкодування на підставі рахунку на оплату № 42 від 03.01.2020 у розмірі 41300,00 грн.

Таким чином, наданий суду з боку відповідача консультації аварійного комісара ОСОБА_1 № 53-D/69/8 від 18.05.2020, згідно якої коефіцієнт фізичного зносу «Volkswagen Polo» Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 складає 32,0% не може бути прийнятий судом, враховуючи вимоги п. 7.38 Методики. Відповідачем належних доказів, які б підтверджували існування винятку, зазначеного у п. 7.39. Методики не надано.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» (б-р ЛесіУкраїнки, 26, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 32382598) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36023, ідентифікаційний код 37686922) 8736 грн 00 коп та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн 00 коп, а всього 10838 (десять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 20.01.2021.

Суддя В.О.Демидов