ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"11" січня 2021 р.м. Одеса № 916/55/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М., розглянувши матеріали вх. №ГСОО 57/21
про стягнення 406687, 21 грн.
Суть спору: 06.01.2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Технологія» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №57/21) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Юг», в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 406 687, 21 грн., з яких сума основного боргу - 390 498, 61 грн, пені 2854, 54 грн., відсотків за користування грошовими коштами 4713, 63 грн, інфляційного боргу 8620, 43 грн., також судові витрати.
В обґрунтуванням поданого позову, позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача умов договору поставки №01/26-03/14 від 26.03.2014 року в частині оплати за поставлений товар.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає таке:
По-перше, відповідно до ч. 2 ст.164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що ним було здійснено поставку товару на адресу ТОВ «Агро Юг», що підтверджується видатковими накладними: п7РН-0000376 від 11.08.2020 року та п.7РН-0000486 від 23.09.2020 року.
Між тим, в порушення положень ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не додано до позовної заяви зазначених видаткових накладних, на які позивач посилається у позові, як і не зазначено про неможливість надання таких доказів.
По-друге, приписами частини 1 статті 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про судоустрій статус суддів", судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
Між тим, до позовної заяви в якості доказів, що обґрунтовують позовні вимоги, позивачем надано договір поставки №01/26-03/14 від 26.03.2014 року та додаткову угоду №2 до Договору від 03.01.2017 року, що викладені російською мовою.
Постановою пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996, а саме у п. 9 визначено, що згідно зі ст. 10 Конституції державною мовою в Україні є українська мова, всебічний розвиток і функціонування якої в усіх сферах суспільного життя на всій території України забезпечується державою. Виходячи з цього конституційного положення судочинство в Україні має провадитися українською мовою. На виконання ч. 4 ст. 10 Конституції суд за клопотанням осіб, які беруть участь у розгляді справи, зобов`язаний застосовувати при провадженні судочинства й іншу мову в порядку, визначеному законом (наприклад, Кримінально-процесуальним, Цивільним процесуальним кодексами).
Рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2008 від 22.04.2008 у справі № 1-18/2008 встановлено, що відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою, а відповідний механізм забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою передбачено у частинах 3, 4 статті 10 ГПК України, відповідно до якої суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 10 ГПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд зауважує, що докази надані до позовної заяви повинні бути подані державною (українською) мовою.

Відповідно до статті 79 Закону України "Про нотаріат" нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд зазначає, що при зверненні із позовною заявою позивачем разом із документами, які виготовлені на російській мові, повинні бути подані належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на державну мову.

Дана позовна заява подана всупереч наведених приписів процесуального закону, оскільки позивачем подано договір поставки №01/26-03/14 від 26.03.2014 року та додаткової угоди №2 від 03.01.2017 року без нотаріально засвідченого перекладу на українську мову.

По-третє, згідно п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак, подана позивачем позовна заява, в порушення вказаних вимог ст.162 Господарського процесуального кодексу України, не містить відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, на які посилається позивач у позові.

По-четверте, за приписами п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Між тим, позовна заява, в порушення зазначених вимог, не містить обґрунтованого розрахунку суми основного боргу у розмірі 390498, 61 грн. із зазначенням періоду заборгованості, зменшення суми за поставлений товар, проплат відповідача, що унеможливлює суд дійти висновку про обґрунтованість в цілому такого нарахування.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що в розрахунку має бути зазначено вартість товару, який за твердженням позивача є неоплаченим відповідачем із посиланням на відповідні накладні.

По-п`яте, за приписами п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), тощо.

Так, як встановлено судом, у позовній заяві позивачем не вказано повного найменування відповідача, що суперечить п.2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням встановлених недоліків, на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Технологія» без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків, шляхом надання до суду: доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме видаткові накладні п7РН-0000376 від 11.08.2020 року та п.7РН-0000486 від 23.09.2020 року; перекладу копій договору поставки №01/26-03/14 від 26.03.2014 року та додаткової угоди №2 від 03.01.2017 року, доданих до позовної заяви, з російської мови на українську, посвідчених нотаріусом у відповідності до вимог чинного законодавства; письмових відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, на які посилається позивач у позові; обґрунтованого розрахунку основного боргу; письмового зазначення повного найменування відповідача, відповідно до вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Технологія» залишити без руху.

2.Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10-ти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Ухвала набирає законної сили 11.01.2021 року та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю.М. Невінгловська