ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2021 р. Справа№ 910/18740/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2020

у справі №910/18740/20 (суддя Селівон А.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПЕТРИЦЬКОГО 21»

про визнання незаконною бездіяльності, визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Петрицького 21» (далі - ОСББ «Петрицького 21», відповідач) про визнання незаконною бездіяльності відповідача, визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів відповідача, визнання позивача споживачем житлово-комунальних послуг та зобов`язання відповідача вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/18740/20 постановлено вважати неподаною та повернуто заявникові без розгляду позовну заяву на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Повертаючи позовну заяву, місцевий господарський суд виходив з того, що надані позивачем докази не є належними та допустимими доказами на підтвердження усунення недоліків, зазначених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.12.2020, якою було залишено дану позовну заяву без руху; доказів надсилання позивачем на адресу відповідача копій доданих до позовної заяви документів суду не надано.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала судом першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що ним було надано суду першої інстанції заяву, в якій добросовісно виконано процесуальний обов`язок щодо усунення визначених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 недоліків позовної заяви, проте суд безпідставно оцінив процесуальні дії позивача як неналежні та недостатні; копія позовної заяви надіслана відповідачеві в електронній формі через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), доступ до якої здійснювався засобом акредитації Електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) позивача у підсистемі «Електронний суд», а відтак, може вважатися відправленою належним чином; на підтвердження відправки копії позовної заяви відповідачеві електронним листом на електронну адресу останнього було надано суду першої інстанції скріншоти з фіксацією повідомлення про направлення та вдале отримання адресатом електронного листа; на підтвердження належності відповідної електронної адреси відповідачеві до позовної заяви додано файл у форматі PDF « 10 Відзив на позовну заяву», який був сформований самим відповідачем в підсистемі «Електронний суд» та поданий до Святошинського районного суду міста Києва; відповідач не заперечував наявність у нього відповідної електронної адреси; суд безпідставно посилається в оскаржуваній ухвалі на відсутність доказів направлення відповідачеві додатків до позовної заяви, оскільки процесуальне законодавство не вимагає направлення доказів іншим учасникам справи, якщо такі докази є у відповідного учасника справи; всі без винятку документи, подані позивачем до суду як додатки до позовної заяви, є в наявності у відповідача, їх обсяг є надмірним та надісланий останньому на його офіційну електронну адресу в електронній формі.

21.12.2020 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові пояснення в обґрунтування поданої ним апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/18740/20 задоволено; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та встановлено її розгляд здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено ОСББ «Петрицького 21» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18740/20.

30.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог вищевказаної ухвали від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/18740/20.

Відповідач правом, наданим статтею 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу у встановлений строк не надав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Отже, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСББ «Петрицького 21» про визнання незаконною бездіяльності відповідача, визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів відповідача, визнання позивача споживачем житлово-комунальних послуг та зобов`язання відповідача вчинити дії.

Вказана позовна заява з доданими до неї документами сформована заявником у системі «Електронний суд» та зареєстрована в автоматизованій системі «Діловодство спеціалізованого суду» 28.11.2020 за вх. № 18740/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надсилання копій позовної заяви та всіх доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача (лист з описом вкладення, документ, що підтверджує надання поштових послуг).

11.12.2020 через підсистему «Електронний суд» позивачем подано до місцевого господарського суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначено, зокрема, що копія позовної заяви надіслана відповідачеві в електронній формі через підсистему ЄСІТС, доступ до якої здійснювався засобом акредитації ЕЦП позивача у підсистемі «Електронний суд», а відтак, може вважатися відправленою належним чином; на підтвердження відправлення позовної заяви електронним листом на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачем викладено у позовній заяві два скріншоти, на яких зафіксовано назву відправленого відповідачеві документу, відповідну електронну адресу, дату та час відправки, розмір електронного листа, позначку наявності вкладення до електронного листа, а також підтвердження вдалої відправки на вказану адресу та вдалого отримання за такою адресою.

Також у вказаній заяві позивач наголошував на тому, що на підтвердження належності наведеної електронної адреси відповідачеві до позовної заяви було додано файл у форматі PDF « 10 Відзив на позовну заяву», який був сформований самим відповідачем в підсистемі «Електронний суд» та поданий до Святошинського районного суду міста Києва.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, надавши оцінку вказаній заяві позивача про усунення недоліків, а також наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що визначені ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 недоліки позовної заяви заявником (позивачем) у визначений судом строк не було усунуто, у зв`язку з чим наявні підстави для її повернення без розгляду на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 ГПК України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, за приписами вказаних правових норм обов`язок позивача направити відповідачеві копії доданих до позовної заяви документів не залежить від наявності таких документів у відповідача, а містять імперативну норму щодо обов`язковості надіслання учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом ані під час звернення до суду з позовною заявою, ані разом із заявою про усунення її недоліків позивачем не було надано належних доказів на підтвердження відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів в порядку, встановленому ч. 1 ст. 172 ГПК України, а саме, листом з описом вкладення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує на помилковості доводів позивача про відсутність у нього обов`язку щодо надіслання паперових копій позовної заяви з додатками відповідачеві з огляду на направлення таких документів в електронному форматі на офіційну електронну пошту останнього через підсистему «Електронний суд».

Так, відповідно до частини першої статті 6 ГПК України, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС).

Частиною четвертою статті 6 ГПК України визначено, що ЄСІТС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Пунктом 2 Розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (із змінами і доповненнями) визначено, що учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

Отже, звернення заявника з позовною заявою в електронній формі через використання підсистеми «Електронний суд» є альтернативою подання апеляційної скарги у паперовій формі.

Наказом ДСА України №628 від 22.12.2018 «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах» вирішено запровадити тестовий режим експлуатації «Електронний суд» у всіх місцевих та апеляційних судах України.

Оскільки Господарський суд міста Києва віднесено до пілотних судів, у яких запроваджено тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» то, відповідно, звернення з позовною заявою в електронній формі через згадану підсистему з використанням електронного цифрового підпису відповідає вимогам ГПК України, щодо подання позовної заяви в письмовій формі.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 172 ГПК України, надіслання копії позовної заяви та копій доданих до неї документів іншим учасникам справи є обов`язком позивача.

Частиною п`ятою статті 42 ГПК України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази, тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, статтею 6 ГПК України, що визначає порядок функціонування у господарських судах ЄСІТС, не встановлено винятків щодо вимог до форми та змісту позовної заяви, які визначені статтями 164, 172 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 905/1965/19.

Крім того, колегія суддів відхиляє викладені як у поданій суду першої інстанції заяві про усунення недоліків, так і в апеляційній скарзі доводи позивача про необхідність застосування аналогії права/закону, а саме, приписів КАС України та ЦПК України щодо звільнення позивача від обов`язку надсилання копій поданих документів іншим учасникам справи в разі подання документів в електронній формі та вчинення дій з такого надсилання судом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про неможливість застосування аналогії права, зокрема, цивільного процесуального та адміністративного процесуального законодавства, на яке посилається позивач, для регулювання господарського процесу як такого, що містить пряму імперативну вимогу законодавця щодо змісту документів, які обов`язково додаються до позовної заяви.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому, суд повинен не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою, однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків та однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01 від 06.09.2005).

Враховуючи викладене, ненаправлення позивачем способом, передбаченим чинним господарським процесуальним законодавством, на адресу відповідача копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє відповідача можливості своєчасно ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи позивача про направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами електронним листом через електронний кабінет позивача у підсистемі «Електронний суд» на офіційну електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, відповідно до пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України визначено, що до дня початку функціонування ЄСІТС: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (п.п. 17.1 п. 17); ЄСІТС починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС.

Таке оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС опубліковано 01.12.2018 в газеті "Голос України" № 229.

Разом з тим, 01.03.2019 у періодичному виданні "Голос України" (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення про відкликання ДСА України оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229) від 01.12.2018) щодо створення та забезпечення функціонування ЄСІТС.

Так, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 №624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС, Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 від 01.12.2018).

Визначено, що після публікації цього оголошення зміни, передбачені Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", пов`язані з початком функціонування ЄСІТС, не набувають чинності.

Електронний суд входить до Єдиної підсистеми електронного діловодства судів, органів суддівського самоврядування та забезпечення, яка, в свою чергу, є лише однією з п`яти основних складових підсистем ЄСІТС.

Електронний суд - модуль ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні документи до суду, органів суддівського самоврядування та забезпечення або інших учасників судового процесу, які зареєстрували свої офіційні електронні адреси, а також отримувати від них інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші процесуальні документи. Доступ до сервісів Електронного суду забезпечуються через Електронний кабінет користувачів. Офіційна електронна адреса (Електронний кабінет) є модулем Загальної підсистеми ЄСІТС.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, наразі специфіка використання підсистеми «Електронний суд» у тестовому режимі не дозволяє здійснювати ідентифікацію Електронних кабінетів (офіційних електронних адрес) зареєстрованих у системі користувачів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку посилається позивач як на офіційну електронну адресу відповідача, зареєстровану у підсистемі «Електронний суд», не містить ознак електронної адреси учасника судового процесу в домені mail.gov.ua, яка створюється в системі обміну електронними документами між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу, розміщеній на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Відповідно до приписів Тимчасового регламенту надсилання судом електронних документів учасникам судового процесу, кримінального провадження, затвердженого Наказом Державної судової

адміністрації України від 07.11.2016 № 227, електронна адреса - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки "@" та доменного імені. При цьому, ідентифікатором для юридичних осіб є ідентифікаційний код юридичної особи, для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - ідентифікаційний номер платника податків - фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номера - серія та номер паспорта громадянина). Доменним іменем є ім`я у домені "mail.gov.ua".

Позивач сам наголошує на тому, що саме поштова скринька mail.gov.ua разом з підсистемою «Електронний суд» входять у склад ЄСІТС, робота якої та її підсистем забезпечується Державним підприємством «Інформаційні судові системи».

З матеріалів справи (наданого позивачем скріншоту) вбачається, що позивачем було направлено електронного листа під назвою «Копія позовної заяви від 28.11.2020 для відповідача ОСББ б.21» з вкладенням саме через підсистему «Електронний суд» з електронного кабінету (електронної адреси) НОМЕР_1 @ mail.gov.ua, однак, такий лист надіслано на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто електронну адресу, що зареєстрована у домені "gmail.com", а не "mail.gov.ua".

Враховуючи викладене, доводи позивача про те, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в підсистемі «Електронний суд», на переконання колегії суддів, є безпідставними та необґрунтованими.

Посилання позивача на те, що на підтвердження належності відповідної електронної адреси відповідачеві до позовної заяви додано файл у форматі PDF « 10 Відзив на позовну заяву», який був поданий до Святошинського районного суду міста Києва, колегія суддів відхиляє, оскільки адреси для листування, зазначені сторонами на процесуальних документах, поданих у інших судових справах, не можуть вважатись такими, що повідомлені суду у даній справі.

Крім того, із зазначеного відзиву вбачається, що його було подано до Святошинського районного суду міста Києва у цивільній справі №759/20979/19 через систему «Електронний суд». Водночас, на вказаному документі відсутні будь-які зазначення про те, що його направлено до суду саме відповідачем та саме з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана електронна адреса дійсно зазначена на даному документі у реквізитах відповідача. Разом з цим, на вказаному документі наявні також дані представника відповідача та її електронної адреси, зареєстрованої у домені "mail.gov.ua", що дає підстави вважати, що саме останньою зі свого електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» було направлено до Святошинського районного суду міста Києва в інтересах ОСББ «Петрицького 21» зазначений відзив на позовну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, оскільки на час подання даної позовної заяви Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала своє функціонування, з програми "Діловодство спеціалізованого суду" не вбачається наявність зареєстрованих електронних кабінетів учасників справи, а доказів на підтвердження направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів в розумінні приписів ст. 164 ГПК України позовні матеріали та заява про усунення недоліків не містять, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 4 ст.174 ГПК України.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваної ухвали у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/18740/20 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги та звільненням скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України мають бути віднесені на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/18740/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/18740/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18740/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова