ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" січня 2021 р. Cправа № 902/1194/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши заяву б/н від 30.12.2020 року Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" про відвід судді Яремчука Ю.О. у справі 902/1194/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажпроект" (вул.Дубовецька, буд. 35, м. Вінниця, 21012)

до: Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" (вул. Академіка Янгеля (Фрунзе), буд. 4, м. Вінниця, 21000)

про визнання недійсними оформлені протоколом № 4 від 06.12.2019 р. рішення загальних зборів учасників по питаннях порядку денного № № 1-3, 4 (в частині) 5-8

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області (суддя Яремчук Ю.О.) перебуває справа № 902/1194/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажпроект" до Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" про визнання недійсними оформлені протоколом № 4 від 06.12.2019р. рішення загальних зборів учасників по питаннях порядку денного №№ 1-3,4 (в частині) 5-8.

Ухвалою суду від 14.12.2020 р. було відкрито провадження у справі № 902/1194/20. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 12.01.2021 року.

В судовому засіданні 12.01.2021 року, судом встановлено, що 31.12.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшов відзив Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" на позовну заяву (вх. № 01-34/11771/20 від 31.12.2020 року), в якому одним із перелічених додатків міститься заява про відвід судді Яремчука Ю.О..

Ухвалою суду від 12.01.2021 року (суддя Яремчук Ю.О.) визнано необґрунтованою заяву від 30.12.2020 року Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" про відвід судді Яремчука Ю.О. у справі № 902/1194/20 та ухвалено передати матеріали справи № 902/1194/20 для визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 року, зазначену вище справу для розгляду заяви про відвід передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

За приписами ч. 7, ч. 8 ст. 39 ГПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Суд, дослідивши матеріали справи № 902/1194/20, розглянувши заяву б/н від 30.12.2020 Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" про відвід судді Яремчука Ю.О. у даній справі, встановив наступне.

Як вбачається із змісту поданої заяви, остання мотивована тим, що 20.11.2020 року Господарський суд Вінницької області під головуванням судді Яремчука Ю.О., виніс рішення у справі № 902/1051/19 та задоволив позовну заяву ТОВ "Будмонтажпроект." до ВННВО "Комплекс-1" про визнання рішення недійсним загальних зборів учасників ВННВО "Комплекс-1" від 06.12.2019 року оформлене протоколом № 4 від 06.12.2019 року по четвертому питанню про виключення ТОВ "Будмонтажпроект." з числа учасників ВННВО "Комплекс-1".

14.12.2020 року Господарський суд Вінницької області під головуванням судді Яремчука Ю.О., відкрив провадження у справі № 902/1194/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажпроект." (далі - Позивач) до Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" (далі - Відповідач, Об`єднання "Комплекс - 1"), про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників від 06.12.2019 року по питаннях порядку денного №№ 1-3,4, 5-8 зборів.

Предмет спору у справах № 902/1051/19 та № 902/1194/20 є суміжним та схожим між тими самими учасниками справи.

Разом з тим, на адресу Відповідача не було надіслано жодної копії документів зазначених в додатку до позовної заяви. Окрім того, Позивач вказав у графі "додатки", що усі документи перелічені у Відповідача є в наявності.

Оскільки, позовну заяву подано без дотримання вимог ст. 172 ГПК України, на переконання Заявника, суддя Яремчук Ю.О., повинен був застосувати положення ст. 174 ГПК України, та залишити позов без руху.

Крім того, у додатку 8 до позовної заяви, Позивач вказав, що надає (суду, але не Відповідачу) витяг з ЄДР юридичних осіб на ТОВ "Будмонтажпроект.".

Водночас, для Відповідача є незрозумілим, чому суддя Яремчук Ю.О., вирішив відкрити провадження, поверхнево вивчивши матеріали позовної заяви, адже з ЄДР вбачається, що Стукан Степан Сергійович з 20.10.2014 - керівник. На думку Заявника, Позивач мав надати витяг з статуту де зазначено строк, на який обирається керівник та протокол загальних зборів про обрання Стукана С.С. - для підтвердження своїх повноважень, щодо підписання позовної заяви на день звернення до суду.

В даному випадку, суд зобов`язаний був застосувати ч. 5 ст. 174 ГПК України, та повернути позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відтак, вимоги ГПК не виконані Позивачем, а судом не перевірено.

Наведені обставини, на думку Заявника, можуть свідчити про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За цих підстав, Заявник просить суд задоволити заяву ВННВО "Комплекс-1" про відвід судді Яремчуку Ю.О..

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2016 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5).

В силу ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 вищевказаного рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 р. у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/ 02) від 03.05.2007 р. суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 р. зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996р. у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984р. у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/ 01, п.62, ECHR 2006-XIII).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно з ч. 1, ч. 11 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Слід зазначити, що відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у необ`єктивності судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Слід вказати, що суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити, виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому рахунку і вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що прийняття суддею певних процесуальних рішень, зокрема, щодо відкриття провадження у справі, не свідчить про необ`єктивне та/або упереджене ставлення судді до однієї із сторін чи надання переваг окремим учасникам процесу, а є формою реалізації суддею своїх повноважень в господарському судочинстві.

Поряд з цим, мотиви прийняття судом процесуального судового рішення у даній справі, викладені у відповідній ухвалі.

Так, як вказувалося вище, ухвалою суду від 14.12.2020 р. відкрито провадження у справі № 902/1194/20 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

В даній ухвалі судом, зокрема, було встановлено, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. 162 ГПК України; підстави для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені ГПК України, відсутні, а тому господарський суд на підставі викладеного визнав їх достатніми для відкриття провадження у справі, а також дійшов висновку про те, що заявлений в межах даної справи позов підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження відповідно до глави 3 розділу ІІІ ГПК України.

Водночас, доводи Заявника фактично зводяться до незгоди учасника процесу з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 35 ГПК України імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Така незгода сторін з прийнятими суддею процесуальними рішеннями в ході розгляду справи, може бути предметом розгляду апеляційної чи касаційної скарг на такі рішення та як зазначено вище не може бути підставою для відводу судді від розгляду справи.

Окрім того, як слідує із змісту позовної заяви у даній справі, остання підписана директором Позивача - ТОВ "Будмонтажпроект" Стуканом С.С..

Згідно матеріалів справи, Позивачем на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву додано до позову витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому вказано, що керівником та підписантом ТОВ "Будмонтажпроект" з 20.10.2014 року є Стукан Степан Сергійович .

В силу ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Враховуючи викладене та наведені приписи законодавства, суд дійшов висновку, що Позивачем долучені до позову належні докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву.

Разом з тим, Відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності повноважень керівника Позивача на підписання позовної заяви.

Відтак, суд вважає, що наведені Заявником у заяві про відвід обставини та доводи про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, базуються на припущеннях, які не підтверджені належними і допустимими доказами та не є підставами для відводу в розумінні ст. 35 ГПК України.

З огляду на вказане та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви б/н від 30.12.2020 року Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду справи №902/1194/20.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 13, 18, 35, 39, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Прийняти до провадження справу № 902/1194/20 в частині розгляду заяви б/н від 30.12.2020 року Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду справи № 902/1194/20.

2. Відмовити в задоволенні заяви б/н від 30.12.2020 року Вінницького навчально-науково-виробничого об`єднання "Комплекс-1" про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду справи № 902/1194/20.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 15.01.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - Позивачу (вул. Дубовецька, буд. 35, м. Вінниця, 21012);

3 - Відповідачу (вул. Академіка Янгеля (Фрунзе), буд. 4, м. Вінниця, 21000).