РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021 м. КиївСправа № 910/16170/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЗСЕРВІС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ" ЛТД";

про: стягнення 49.274,44 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХОЗСЕРВІС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ" ЛТД" (далі - відповідач) про стягнення 49.274,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором купівлі-продажу від 28.10.2018 № 491, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 49.274,44 грн., з яких: 44.794,22 грн. - основна заборгованість, 2.984,41 грн. - пеня, 841,00 грн. - 3 % річних та 654,81 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/16170/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу від 28.10.2018 № 491 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується поставити товар відповідачу, а відповідач зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно його оплатити на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 5.2 Договору визначено, що оплата за поставлений товар згідно умов Договору здійснюється відповідачем на поточний рахунок позивача протягом чотирнадцяти календарних днів з дати відвантаження товару. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткової накладної.

Положеннями пункту 6.2 Договору передбачено, що у разі порушення терміну оплати вартості поставленого товару, позивач має право нараховувати пеню у розмірі 0,1 % за кожен день несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 44.794,22 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 20.01.2020 № 23160 на суму 924,00 грн.;

- від 23.01.2020 № 23322 на суму 2.424,96 грн.;

- від 30.01.2020 № 23881 на суму 616,00 грн.;

- від 30.01.2020 № 23883 на суму 7.979,29 грн.;

- від 12.02.2020 № 24992 на суму 1.001,00 грн.;

- від 12.02.2020 № 24994 на суму 9.369,17 грн.;

- від 20.02.2020 № 25780 на суму 771,52 грн.;

- від 24.02.2020 № 26028 на суму 6.537,26 грн.;

- від 24.02.2020 № 26026 на суму 616,00 грн.;

- від 04.03.2020 № 27047 на суму 385,00 грн.;

- від 04.03.2020 № 27045 на суму 2.283,56 грн.;

- від 11.03.2020 № 27659 на суму 852,50 грн.;

- від 11.03.2020 № 27658 на суму 11.033,96 грн.

Проте, відповідач вартість отриманого товару на користь позивача не сплатив, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 44.794,22 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в розмірі 2.984,41 грн., а також вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 841,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 654,81 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 44.794,22 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 44.794,22 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені за порушення грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а також виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Враховуючи положення пункту 5.2 Договору та приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, початок та закінчення строку нарахування пені за прострочення грошового зобов`язання відповідача за видатковими накладними становить:

- від 20.01.2020 № 23160 на суму 924,00 грн. (з 04.02.2020 по 03.08.2020);

- від 23.01.2020 № 23322 на суму 2.424,96 грн. (з 07.02.2020 по 06.08.2020);

- від 30.01.2020 № 23881 на суму 616,00 грн. (з 14.02.2020 по 13.08.2020);

- від 30.01.2020 № 23883 на суму 7.979,29 грн. (з 14.02.2020 по 13.08.2020);

- від 12.02.2020 № 24992 на суму 1.001,00 грн. (з 27.02.2020 по 27.08.2020);

- від 12.02.2020 № 24994 на суму 9.369,17 грн. (з 27.02.2020 по 27.08.2020);

- від 20.02.2020 № 25780 на суму 771,52 грн. (з 06.03.2020 по 03.09.2020);

- від 24.02.2020 № 26028 на суму 6.537,26 грн. (з 11.03.2020 по 08.09.2020);

- від 24.02.2020 № 26026 на суму 616,00 грн. (з 11.03.2020 по 08.09.2020);

- від 04.03.2020 № 27047 на суму 385,00 грн. (з 19.03.2020 по 16.09.2020);

- від 04.03.2020 № 27045 на суму 2.283,56 грн. (з 19.03.2020 по 16.09.2020);

- від 11.03.2020 № 27659 на суму 852,50 грн. (з 26.03.2020 по 23.09.2020);

- від 11.03.2020 № 27658 на суму 11.033,96 грн. (з 26.03.2020 по 23.09.2020).

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 1.362,37 грн., за розрахунком позивача враховуючи положення пункту 5.2 Договору та приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, за видатковими накладними, а саме:

- від 20.01.2020 № 23160 на суму 924,00 грн. (з 19.04.2020 по 03.08.2020 в сумі 38,48 грн.);

- від 23.01.2020 № 23322 на суму 2.424,96 грн. (з 19.04.2020 по 06.08.2020 в сумі 103,38 грн.);

- від 30.01.2020 № 23881 на суму 616,00 грн. (з 19.04.2020 по 13.08.2020 в сумі 27,68 грн.);

- від 30.01.2020 № 23883 на суму 7.979,29 грн. (з 19.04.2020 по 13.08.2020 в сумі 165,27 грн.);

- від 12.02.2020 № 24992 на суму 1.001,00 грн. (з 19.04.2020 по 27.08.2020 в сумі 49,58 грн.);

- від 12.02.2020 № 24994 на суму 9.369,17 грн. (з 19.04.2020 по 27.08.2020 в сумі 237,18 грн.);

- від 20.02.2020 № 25780 на суму 771,52 грн. (з 19.04.2020 по 03.09.2020 в сумі 39,98 грн.);

- від 24.02.2020 № 26028 на суму 6.537,26 грн. (з 19.04.2020 по 08.09.2020 в сумі 191,28 грн.);

- від 24.02.2020 № 26026 на суму 616,00 грн. (з 19.04.2020 по 08.09.2020 в сумі 18,02 грн.);

- від 04.03.2020 № 27047 на суму 385,00 грн. (з 19.04.2020 по 16.09.2020 в сумі 12,28 грн.);

- від 04.03.2020 № 27045 на суму 2.283,56 грн. (з 19.04.2020 по 16.09.2020 в сумі 72,82 грн.);

- від 11.03.2020 № 27659 на суму 852,50 грн. (з 19.04.2020 по 23.09.2020 в сумі 29,15 грн.);

- від 11.03.2020 № 27658 на суму 11.033,96 грн. (з 19.04.2020 по 23.09.2020 в сумі 377,27 грн.).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що за розрахунком суду в заявлений позивачем період нарахування 3 % річних є більшою ніж заявлена позивачем до стягнення - позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в заявлений період та в заявленій сумі - 841,00 грн.

Позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 654,81 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які, перевірені та визнані судом вірними.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ" ЛТД (Україна, 01004, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 23, ідентифікаційний код: 19034881) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЗСЕРВІС" (Україна, 02166, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА ЖУКОВА, будинок 45, квартира 317, ідентифікаційний код: 40260561) основну заборгованість в сумі 44.794 (сорок чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири) грн. 22 коп., пеню в сумі 1.362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 37 коп., 3 % річних в сумі 841 (вісімсот сорок одна) грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 654 (шістсот п`ятдесят чотири) грн. 81 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац