ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Справа№ 910/772/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Копитової О.С.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" Гербеди Г.Г.,

ТОВ "Юридична компанія "Партнерс" Грицика Д.С.,

ліквідатора боржника арбітражного керуючого Панченка Р.М.,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Леджиста", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.07.2020 (повна ухвала складена 08.07.2020, суддя Пасько М.В.)

у справі № 910/772/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Леджиста"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" (код 23507032)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №910/772/19 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Партнер`с" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" на суму 4040000,00 грн - вимоги четвертої черги.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ініціюючий кредитор звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у визнанні кредиторських вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Партнер`с" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" на суму 4040000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/772/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Леджиста"; розгляд справи призначено на 20.10.2020.

Також, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 повністю, відмовити у визнанні Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Партнер`с" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" на суму 4040000,00 грн повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/772/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.07.2020.

20.10.2020, 03.11.2020, 17.11.2020, 01.12.2020, в судовому засіданні оголошувалась перерва відповідно до ст. 216 ГПК України.

15.12.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з повідомлення органів Національної поліції України про мінування будівлі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 призначено розгляд справи № 927/427/18 в судовому засіданні на 12.01.2021.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, вважає, що скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство до 21.10.2019 регулювалось Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), а з 21.10.2019 - Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 відкрито провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Леджиста" (далі - ТОВ "ЮК "Леджиста", ініціюючий кредитор) відповідно до Закону про банкрутство із введенням щодо боржника процедури розпорядження майном та призначенням розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Павлової Ю.М.; визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 1 690 990 грн.

06.03.2019 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укоінвест" на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

05.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Партнер`с" (далі - ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с") звернулося до місцевого господарського суду із заявою про грошові вимоги до боржника на суму 4040000 грн, що виникли на підставі простого векселя, опротестованого 29.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. у неплатежі шляхом вчинення виконавчого напису №1075 від 07.06.2016 про стягнення з боржника на користь ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" 4000000 грн основного боргу та 40000,00 грн витрат, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, який не було виконано боржником під час здійснення виконавчого провадження №51442675, відкритого постановою державного виконавця від 17.06.2016.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 за результатами розгляду вимог кредиторів до боржника по суті визнано конкурсними кредиторами першої черги: ТОВ " Юридична компанія "Леджиста" на суму 19 210 грн, ОСОБА_1 на суму 3 842 грн, ОСОБА_2 на суму 3 842 грн, ОСОБА_3 на суму 3 842 грн; другої черги: Головне управління ДФС у місті Києві на суму 4 330,38 грн; третьої черги: Головне управління ДФС у місті Києві на суму 43 288,97 грн; четвертої черги: ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" на суму 1 690 990 грн, ОСОБА_1 на суму 286 939,42 грн, ОСОБА_2 на суму 257 000 грн, ОСОБА_3 на суму 286 939,42 грн; шостої черги: ОСОБА_1 на суму 200 000 грн, ОСОБА_3 на суму 257 000 грн, Головне управління ДФС у місті Києві на суму 49 771,39 грн; затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 3110837,58 грн; відмовлено у визнанні кредиторських вимог ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" на суму 4 040 000 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" до ТОВ "Укоінвест" на суму 4 040 000 грн скасовано; прийнято в цій частині нове рішення, яким визнано кредиторські вимоги ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" до ТОВ "Укоінвест" на суму 4 040 000 грн; зобов`язано арбітражного керуючого внести зміни до реєстру вимог кредиторів.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2019 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/772/19 в частині пункту 3 резолютивної частини зазначеної ухвали, справу №910/772/19 в частині спірних грошових вимог ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" до ТОВ "Укоінвест" на суму 4 040 000 грн передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Направляючи справу на новий розгляд в частині грошових вимог ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с", Верховний Суд вказав, що при новому розгляді справи судам належить дослідити правову природу спірних кредиторських вимог, перевірити дотримання кредитором вимог частини 1 статті 23 Закону про банкрутство щодо строку на подання доказів в обґрунтування заявлених конкурсних вимог, та можливості прийняття доказів поза межами цього строку за наявності поважних причин, з`ясувати дійсність заявлених кредитором вимог на суму 4 040 000 грн на підставі опротестованого нотаріусом спірного векселя з видачею виконавчого напису про стягнення суми боргу за векселем, залучивши до матеріалів справи спірний вексель, дослідити його на предмет відповідності вимогам вексельного законодавства та з огляду на встановлене прийняти обґрунтоване рішення про наявність (відсутність) підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" з визначенням черговості їх задоволення в порядку статті 45 Закону про банкрутство.

За результатами нового розгляду справи в частині грошових вимог ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" Господарський суд міста Києва постановив ухвалу від 02.07.2020 у справі №910/772/19, якою визнав ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" на суму 4040000,00 грн - вимоги четвертої черги.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 залишено без задоволення клопотання ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" про зупинення провадження у справі.

Оскаржувана ухвала в частині визнання грошових вимог ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" мотивована тим, що заявлені вимоги підтверджуються оригіналом векселя серія АА № 2669778 від 21.04.2016, копією виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. № 1075 від 07.06.2016 та копією постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження ВП № 51442675 від 17.06.2016.

В частині відмови у задоволенні клопотання ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" про зупинення провадження у справі суд першої інстанції, встановивши обставини розгляду іншої справи № 910/1237/20 за позовом ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" до ТОВ "Укоінвест" про визнання недійсним і таким, що не має вексельної сили, простого векселю, скасування протесту векселя про неплатіж та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає примусовому виконанню, з огляду на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, не знайшов підстав для зупинення провадження у справі.

В основу доводів апеляційної скарги покладені висновки про те, що суд першої інстанції не виконав обов`язкових вказівок касаційного суду при новому розгляді справи в частині дослідження правової природи спірних кредиторських вимог, перевірки дотримання кредитором вимог частини 1 статті 23 Закону про банкрутство щодо строку на подання доказів в обґрунтування заявлених конкурсних вимог, та можливості прийняття доказів поза межами цього строку за наявності поважних причин, з`ясування дійсності заявлених кредитором вимог на суму 4 040 000 грн на підставі опротестованого нотаріусом спірного векселя.

Оскаржувана ухвала є необґрунтованою, оскільки в порушення вимог ч. 5 ст. 236 ГПК України суд не надав оцінки всім аргументам учасників справи та в порушення п. 3 ч. 1 ст. 234 ГПК України ухвала не містить мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, а містить лише норми закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Також, ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" вказує, що суд першої інстанції без зазначення мотивів та без надання оцінки аргументам учасників справи всупереч ч. 1 ст. 316 ГПК України не зупинив провадження у справі в частині спірних грошових вимог до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 910/1237/20, яка розглядається в межах даної справи про банкрутство. На переконання скаржника, при розгляді справи № 910/1237/20 будуть встановлені обставини дійсності простого векселя АА2669778, протесту в неплатежі за таким векселем, а тому провадження у даній справі в частині спірних грошових вимог має бути зупинене в силу п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Окрім того, на переконання скаржника, суд першої інстанції не застосував спеціальну норму ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство та загальні процесуальні норми статей 42, 43, 80, 91 ГПК України, які підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи. Так, ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" вказує, що строк встановлений ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство є граничним і поновленню не підлягає та закріплює обов`язок конкурсного кредитора своєчасно подати до суду не тільки письмову заяву про грошові вимоги до боржника, а й документи, що їх підтверджують. При цьому, кредитор самостійно визначає обсяг і перелік документів, які підтверджують його вимоги та несе негативні наслідки невиконання свого обов`язку щодо вчасного подання необхідних документів.

Апеляційна скарга ліквідатора боржника арбітражного керуючого Панченка Р.М. ґрунтується на тому, що суд першої інстанції не обґрунтував відмову у зупиненні провадження у справі до розгляду справи № 910/1237/20, яка має вирішальне значення для правильного розгляду спірних грошових вимог, а також не виконав обов`язкових вказівок Верховного Суду, що містяться у постанові від 17.10.2019 про направлення справи на новий розгляд, не навів мотивів щодо обґрунтованості спірних грошових вимог та не навів підстави їх визнання.

У відзиві на апеляційні скарги ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" заперечила доводи скаржників з підстав їх необґрунтованості та вказала, що грошові вимоги виникли на підставі векселя АА № 2669778 від 21.04.2016, оригінал якого був залучений до матеріалів справи за вказівкою касаційного суду, а спірні правовідносини врегульовані вексельним законодавством України та міжнародними договорами, що встановлюють обов`язок оплати простого векселя без зазначення конкретного строку платежу - за пред`явленням, а у разі його опротестування строк визначається датою протесту. Вексель відповідає положенням статей 75,76,77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні". Відповідність спірного векселя підтверджена судовим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/18602/16, що набрало законної сили, а в матеріалах справи відсутні інші докази недійсності чи невідповідності векселя нормам вексельного законодавства. Також, за доводами ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" відсутні підстави для зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи № 910/1237/20, оскільки в разі ухвалення рішення про задоволення позову, ТОВ "Юридична компанія "Леджиста" не позбавлена можливості подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як було встановлено вище, 06.03.2019 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укоінвест" на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Таким чином, граничний строк для заявлення кредиторами своїх вимог до боржника закінчився 05.04.2019.

05.04.2019 ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с", тобто у визначений ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство строк, звернулася до місцевого господарського суду із заявою про грошові вимоги до боржника на суму 4040000 грн.

Заява мотивована тим, що боржник має заборгованість, що виникла на у зв`язку з неоплатою простого векселя серія АА № 2669778, виданого боржником на користь ТОВ "Шеваль компані" зі строком платежу за пред`явленням.

На звороті векселя міститься індосамент, за яким визначено ТОВ ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" як особу, за наказом якої повинен бути здійснений платіж.

Вексель був опротестований 29.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. у неплатежі. В подальшому приватний нотаріус вчинив виконавчий напис №1075 від 07.06.2016 про стягнення з боржника на користь ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" 4000000 грн основного боргу та 40000,00 грн витрат, пов`язані з вчиненням виконавчого напису.

За виконавчим написом нотаріуса було відкрито виконавче провадження №51442675 згідно з постановою державного виконавця від 17.06.2016.

Докази на підтвердження здійснення платежу за векселем серія АА № 2669778 боржник суду не подав.

До заяви про грошові вимоги до боржника також було додане рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/18602/16 за позовом ТОВ "Шеваль компані" до ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" про визнання простого векселю таким, що не має вексельної сили.

Вказане рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/18602/16 набрало законної сили 06.12.2016, про що зазначено у листі Господарського суду міста Києва від 09.12.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/18602/16 відмовлено в позові. При цьому встановлено, що не зазначення у векселі строку платежу не тягне за собою втрату ним вексельної сили, оскільки за приписами ст. 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі цей вексель вважається таким, що підлягає оплаті за пред`явленням.

Конвенція, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, ратифікована Україною відповідно до Закону №826-XІV від 06.07.1999 та набула чинності для України з 06.01.2000:

стаття 75 - простий вексель містить: (1) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець);

частина 2 статті 76 - простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред`явленням;

частина 1 статті 77 - до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо, зокрема, строку платежу (статті 33-37);

частина 1 статті 33 - переказний вексель може бути виданий із таким строком платежу: за пред`явленням; у визначений строк від пред`явлення; у визначений строк від дати складання; на визначену дату;

частина 1 статті 34 - переказний вексель строком за пред`явленням підлягає оплаті при його пред`явленні. Він повинен бути пред`явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами;

частина 1 статті 35 - строк платежу за переказним векселем, що підлягає сплаті у визначений строк від пред`явлення визначається або датою акцепту, або датою протесту.

Закон України "Про обіг векселів в Україні" в редакції Закону України №629-VIII від 16.07.2015, чинній на дату складення спірного простого векселя 21.04.2016:

частина 1 статті 3 - зобов`язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи;

частина 1 статті 4 - видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів;

частина 2 статті 4 - на момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем;

частина 3 статті 4 - умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем;

стаття 8 - вексель, опротестований нотаріусом у встановленому законом порядку, є виконавчим документом (крім векселя, опротестованого у недатуванні акцепту);

Колегія суддів зазначає, що вексель, як цінний папір, що посвідчує грошове або майнове право вимоги векселедержателя до векселедавця, є належним та допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справу про банкрутство боржника-векселедавця, оскільки законний векселедержатель не зобов`язаний доводити наявність та дійсність своїх прав за векселем, такі права вважаються наявними та дійсними, а доведення протилежного є обов`язком боржника як особи, якій пред`явлено вимогу за векселем, що узгоджується з роз`ясненнями пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів" №5 від 08.06.2007.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України 08.06.2007 №5 роз`яснено, що підставою для заявлення вимоги до прямого боржника, яким є векселедавець простого векселя, є сам вексель, що знаходиться у кредитора (векселедержателя).

Водночас, при розгляді справ, пов`язаних з обігом простих векселів, судам у судовому засіданні слід досліджувати оригінали цих цінних паперів, зважаючи на їх правову природу та обов`язковість реквізитів; встановлення судами обставин ненадання кредитором оригіналу векселя, як доказу заборгованості боржника перед кредитором, є підставою для відмови у визнанні спірних вимог як таких, що не підтверджені належними доказами у справі. Такі висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 01.08.2019 у справі №914/2441/15 (пункт 42) та у постанові від 26.04.2018 у справі №904/5299/17 (пункти 21, 22), а також у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 при розгляді спірних кредиторських вимог у справі №910/772/19.

Отже, зважаючи на усталену судову практику розгляду вимог кредиторів, які ґрунтуються на зобов`язаннях боржника сплатити певну суму грошових коштів на підставі простого векселя, як боргового цінного паперу, обов`язком кредитора, який звертається з кредиторськими вимогами до боржника, є надання господарському суду оригіналу простого векселя, який в силу приписів статей 73, 77, 91 ГПК України є допустимим доказом дійсності грошових вимог кредитора-векселедержателя, і такий цінний папір в оригіналі залучається судом до матеріалів справи та зберігається в матеріалах справи відповідно до вимог частини 1 статті 92 ГПК України, оскільки вексель є об`єктом цивільного обороту та може бути в подальшому відчужений векселедержателем на користь третіх осіб шляхом вчинення індосаментів.

При новому розгляді даної справи, ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" на виконання вказівок касаційного суду подало клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу простого векселя серія АА № 2669778, яке було задоволено судом першої інстанції та правомірно взято до уваги вказаний оригінал доказу при постановленні оскаржуваної ухвали.

За змістом статей 76, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред`явленням; до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема, положення щодо строку платежу (статті 33-37 Уніфікованого закону).

Частиною 1 статті 34 та частиною 1 статті 35 Уніфікованого закону визначено, що переказний вексель строком за пред`явленням підлягає оплаті при його пред`явленні і такий вексель повинен бути пред`явлений для платежу протягом одного року від дати його складання; строк платежу за переказним векселем, що підлягає сплаті у визначений строк від пред`явлення, визначається або датою акцепту, або датою протесту.

Отже, простий вексель, емітований боржником-векселедавцем без зазначення конкретного строку платежу за векселем, є таким, що підлягає оплаті за пред`явленням; у разі опротестування приватним нотаріусом простого векселя у неплатежі боржником строк платежу за векселем визначається датою протесту.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією, наведеною у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів" №5 від 08.06.2007.

Виходячи з аналізу положень статей 4, 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" простий вексель можна використати лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

Водночас, зазначений Закон не визначає наслідків недійсності векселів, виданих з порушенням вимог статті 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні", а також про перевагу в застосуванні спеціальних положень статей 75, 77 Уніфікованого закону, як міжнародного договору, ратифікованого Україною.

Таким чином, на переконання колегії суддів, зобов`язання за векселем є дійсними, якщо його складено з дотриманням вимог статей 75, 77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №904/1169/17.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що зобов`язання боржника за векселем має ґрунтуватись саме на такому векселі і не вимагає будь-яких інших документів, що б підтверджували виникнення основного зобов`язання боржника перед кредитором.

Відтак доводи про "безтоварність" та безпідставність виданого боржником векселя належить відхилити, як і посилання на необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 910/1237/20, у якій можуть бути встановлені обставини про відсутність у векселя вексельної сили.

Аналіз приписів частин 1, 4 статті 23 Закону про банкрутство дає підстави для висновку про те, що з моменту офіційної публікації оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство конкурсні кредитори зобов`язані заявити грошові вимоги до боржника з додержанням тридцятиденного строку від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство, так як протилежне матиме наслідком втрату такими вимогами статусу конкурсних і їх включення до реєстру як вимог шостої черги.

Також, частинами 1, 3 статті 23 цього Закону на кредитора покладено обов`язок щодо подання до суду документів на підтвердження пред`явлених до боржника вимог у строк, встановлений законом на заявлення конкурсних вимог.

В той же час, стаття 23 Закону про банкрутство не містить наслідків неподання кредитором доказів на підтвердження своїх грошових вимог, зокрема, первинних та інших документів, на підставі яких виникають цивільно-правові та інші зобов`язання.

Такі наслідки передбачені загальними нормами процесуального законодавства, зокрема, статтею 174 ГПК України щодо залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 11.04.2019 Господарський суд міста Києва визнав подані кредиторами заяви такими, що відповідають вимогам ст. 23 Закону, та прийняв заяви до розгляду заяви з кредиторськими вимогами до боржника ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" на суму 4 040 00,00 грн, ОСОБА_4 на суму 490 781,42 грн, ОСОБА_3 на суму 547 781,42 грн та ОСОБА_2 на суму 260 842,00 грн, та не вимагав від ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" подання оригіналу векселя, на який було посилання у заяві про грошові вимоги до боржника.

За вказаних обставин та враховуючи, що оригінал векселя поданий ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с", залучений судом першої інстанції до матеріалів справи, колегія суддів вважає, що грошові вимоги до боржника є обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню в повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг в частині доводів про неможливість подання оригіналів доказів, на які є посилання в заяві про грошові вимоги, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошові вимоги ТОВ "Юридична компанія "Партнер`с" підлягають визнанню як вимоги четвертої черги задоволення, оскільки є конкурсними та заявлені у встановлений ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство строк.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи, що місцевий господарський суд ухвалив правильне судове рішення, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими вище обставинами справи та наведеним відповідним нормативно-правовим обґрунтуванням, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг із залишенням без змін ухвали Господарського суду міста Києва від 02.07.2020, поза як порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення лише за умови, що це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржників в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 271, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Леджиста" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укоінвест" залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/772/19 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.01.2021.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.С. Копитова

Б.М. Поляков