РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021 м. КиївСправа № 910/16084/20

За позовом: акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі філії "УГВ-СЕРВІС" акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ";

про: стягнення 118.246,58 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом в особі філії "УГВ-СЕРВІС" акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (далі - відповідач) про стягнення 118.246,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 20.08.2019 № УГВС 402/14-19, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 118.246,58 грн., з яких: 72.150,07 грн. - пеня та 46.096,51 грн. - штраф.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/16084/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, в якому зазначив про порушення позивачем строків оплати за укладеним договором поставки від 20.08.2019 № УГВС 402/14-19 та залежність відповідача від іноземного виробника. Також в поданому відзиві наявне клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 85 %.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про відсутність в матеріалах справи доказів настання обставин непереборної сили, правомірність нарахування штрафних санкцій у вигляді штрафу та пені та відсутність підстав для зменшення таких санкцій.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено Договір поставки від 20.08.2019 № УГВС 402/14-19 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується поставити позивачу товар, зазначений у специфікації/ях, що додається/ються до Договору, а позивач - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1 Договору).

Відповідно до додатку № 3 від 20.08.2019 до Договору, граничний строк/термін поставки - не більше 90 календарних днів з дати укладення Договору.

Пунктом 5.2 Договору, зокрема, визначено, що датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

Положеннями пункту 7.9 Договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до Договору, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Умовами пункту 8.1 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Враховуючи порушення відповідачем зобов`язання за Договором в частині прострочення поставки товару, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 118.246,58 грн., з яких: 72.150,07 грн. - пеня та 46.096,51 грн. - штраф.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідачем здійснено порушення строку поставки товару за укладеним між сторонами спору Договором, а саме, за видатковими накладними:

- від 19.12.2019 № 890 на 30 календарних днів;

- від 23.12.2019 № 903 на 34 календарних дні;

- від 02.01.2020 № 4 на 44 календарних дні;

- від 22.04.2020 № 226 на 156 календарних днів.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі за порушення останнім строку виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором в сумі 118.246,58 грн., з яких: 72.150,07 грн. - пеня та 46.096,51 грн. - штраф є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які, в свою чергу, перевірені та визнані судом вірними.

Заперечення відповідача, викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені з урахуванням того, що порушення строків оплати за укладеним між сторонами спору Договором не є предметом розгляду у даній справі, а залежність відповідача від іноземного виробника не може бути підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання умов Договору. При цьому, відповідачем не подано до суду жодного доказу виникнення обставин непереборної сили.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, закріплено в пункті 3 частини 1 статті 83 ГПК України.

Подана до суду заява відповідача про зменшення штрафних санкцій задоволенню не підлягає, оскільки:

- Договір між сторонами спору укладений на підставі рішення тендерного комітету позивача, відтак, саме за пропозицією відповідача;

- відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, наслідки якої відповідач мав усвідомлювати при поданні заявки на укладення Договору та його підписанні.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 233, 236, 238, 250, 252, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (Україна, 02068, місто Київ, ВУЛИЦЯ АННИ АХМАТОВОЇ, будинок 13, офіс 222, ідентифікаційний код: 36046631) на користь акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (Україна, 04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ КУДРЯВСЬКА, будинок 26/28, ідентифікаційний код: 30019775) в особі філії "УГВ-СЕРВІС" акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (Україна, 36021, Полтавська обл., місто Полтава, ВУЛИЦЯ ГРАБЧАКА, будинок 4А) пеню в сумі 72.150 (сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн. 07 коп., штраф в сумі 46.096 (сорок шість тисяч дев`яносто шість) грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац