ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Справа №921/356/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, вих. №1/3183 від 01.10.2020 (вх. №01-05/2904/20 від 19.10.2020)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 (повне рішення складено 14.09.2020)

у справі № 921/356/20 (суддя Гирила І.М.)

за позовом: Моторно (транспортного) страхового бюро України, м. Київ

до відповідача: Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, м. Тернопіль

про стягнення 12 503,28 грн. завданих збитків в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку 12 503,28 грн. завданих збитків в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю автомобіля "ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить Тернопільському зональному відділу Військової служби правопорядку, завдано майнової шкоди власнику автомобіля "CHERY", державний номерний знак НОМЕР_2 . На момент настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачем на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було виплачено страхове відшкодування потерпілому в розмірі 11 123,28 грн. Крім того, позивач оплатив вартість послуг аварійного комісара у сумі 1 380,00 грн. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач повинен в порядку регресу відшкодувати йому вказані витрати на підставі підп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у справі №921/356/20 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 11 123 грн. 28 коп. завданих збитків в порядку регресу та 1 870 грн. 00 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору. В решті позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку, як власник транспортного засобу, є особою, яка відповідальна за шкоду, заподіяну власнику легкового автомобіля CHERY, TIGGO державний номерний знак НОМЕР_2 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 24.10.2018, зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану діяльністю його працівника щодо використання такого транспортного засобу, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.ст. 1187, 1172 Цивільного кодексу України, оскільки цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, на момент ДТП застрахована не була.

Зважаючи на те, що Моторно (транспортне) страхове бюро України виплатило страхове відшкодування власнику легкового автомобіля CHERY, TIGGO, державний номерний знак НОМЕР_2 , до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдану шкоду.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 11 123 грн. 28 коп. страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача сплачених позивачем згідно платіжного доручення №275115 від 11.01.2019 коштів в сумі 1 380 грн. на оплату послуг аваркома (експерта), оскільки такі не входять до складу виплаченого страхового відшкодування, належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у справі №921/356/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу. Оскільки адміністративне провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, та не вирішено питання про винуватість або невинуватість водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.10.2018, то цивільно-правова відповідальність позивача в результаті ДТП не настала, а у відповідача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 апеляційну скаргу Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у справі № 921/356/20 та ухвалено здійснити розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони обізнані про порядок розгляду апеляційної скарги у даній справі, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштових відправлень.

Окрім того, ухвалою суду від 12.11.2020 встановлено строк для подачі позивачем відзиву на апеляційну скаргу - до 30.11.2020.

20.11.2020 до суду від Моторно (транспортного) страхового бюро України поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у справі № 921/356/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає незалежно від того, чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину, а судові рішення про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності не є виключними доказами наявності вини заподіювача шкоди для настання цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом настання дорожньо-транспортної пригоди 24.10.2018 співробітниками поліції було складено відповідні протоколи про адміністративне правопорушення на обох водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки такі адміністративні протоколи розглядались судами після спливу 3 місяців від дня настання дорожньо-транспортної пригоди, провадження по справах були закриті на підставі п.7 ст. 247 КУпАП. Однак, така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2018 о 12:05 год. на автомобільній дорозі Р-43- /-19/ -Ланівці -/Р-32/, 6км 900м, м. Збараж мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі легкового автомобіля CHERY, TIGGO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та легкового автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

З наявної в матеріалах справи копії довідки №188551 про дорожньо-транспортну пригоду від 24.10.2018 вбачається, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення обома водіями п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 №1306, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП). За наслідками дорожньо-транспортної пригоди зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль CHERY отримав механічні пошкодження бокової лівої частини, автомобіль ВАЗ 2107 - передньої правої частини.

За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП, на обох водії було складено протоколи про адміністративне правопорушення. Зокрема, на водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії БД №245207, на водія ОСОБА_2 - серії БД №245208.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 31.01.2019 у справі №598/2116/18 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 30.01.2019 у справі №598/2113/18 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідного до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля "CHERY", д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 - особа, яка керувала вказаним транспортним засобом під час ДТП.

Автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , на момент скоєння ДТП належав Тернопільському зональному відділу Військової служби правопорядку, що підтверджується реєстраційними даними транспортного засобу серії НОМЕР_4, які засвідчені начальником штабу - першим заступником начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Табак Т.І. Згідно витягу із наказу начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку за №371 від 26.12.2017 "Про допуск до експлуатації автомобільної техніки зонального відділу", з метою виконання завдань за призначенням, для забезпечення правильного застосування та ощадливості витрати пального, мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, запчастин в зональному відділі, до експлуатації автомобіля ВАЗ -2107, військовий номер НОМЕР_1 був допущений, зокрема, інспектор відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху прапорщик ОСОБА_2 , який, як вже зазначалось вище, на момент скоєння ДТП і перебував за кермом вказаного автомобіля.

25.10.2018 водій транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 повідомив Моторно (транспортне) страхового бюро України про вказану вище дорожньо-транспортну пригоду.

30.10.2018 власник пошкодженого автомобіля CHERY д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 24.10.2018 о 12:05 год. на об`їзній трасі Тернопіль-Збараж за участі транспортного засобу CHERY, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу ВАЗ 2107, з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

На підставі доручення МТСБУ за №3.1-05/5435/вих./3 від 12.11.2018 суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Войтик Я.М., як суб`єктом оціночної діяльності, надано Звіт за №3244/18 про оцінку автомобіля CHERY, TIGGO, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За виготовлення звіту позивачем сплачено 1 380 грн, що підтверджується копією акта виконаних робіт від 23.11.2018 та платіжного доручення за №275115 від 11.01.2019.

Згідно вказаного Звіту вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля CHERY, TIGGO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , без ПДВ, складає 23 011 грн 42 коп.

06.05.2019 Моторним (транспортним) страховим бюро України видано наказ за №4332 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_1 ", згідно з яким доручено фінансовому управлінню сплатити на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 11 123,28 грн.

07.05.2019 згідно з платіжним дорученням за №937667 позивачем перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 11 123,28 грн. При цьому, як зазначає позивач, виплату здійснено з урахуванням обопільної вини обох учасників ДТП.

06.04.2020 Моторно (транспортне) страхове бюро України направило на адресу Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій, зокрема, просило не пізніше ніж 14 календарних днів з моменту отримання претензії відшкодувати завдані збитки, з врахуванням витрат на збір документів та визначення розміру заподіяної шкоди, в загальній сумі 12 503,28 грн.

Однак відповідач в добровільному порядку кошти на рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України не перерахував.

Вказані обставини слугували підставою для звернення Моторного (транспортного) страхового бюро України до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку 12 503,28 грн. завданих збитків в порядку регресу.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у справі №921/356/20 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 11 123 грн. 28 коп. завданих збитків в порядку регресу та 1 870 грн. 00 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору. В решті позову відмовлено.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у даній справі оскаржується лише в частині задоволення позову, в частині відмови у задоволенні позовних вимог вказане судове рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч. ч. 3-4 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004, з наступними змінами (надалі - Закон).

Законом закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 21.3 ст. 21 Закону передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. п. 21.1, 21.4 ст. 21 Закону, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п. 39.1 ст.39 Закону моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. п. 1.6-1.7 ст. 1 Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

За змістом підпункту "а" п. 41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У п. 38.2.1 п. 38.2 ст.38 Закону регламентовано, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 належить Тернопільському зональному відділу Військової служби правопорядку та цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована.

Станом на 24.10.2018 - дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі дорожнього листа №1091, тобто виконував свої трудові обов`язки.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, відповідно до ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За таких обставин саме Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку, як власник транспортного засобу, є відповідальним за відшкодування позивачу понесених ним витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування власнику легкового автомобіля CHERY, TIGGO, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Твердження апелянта про те, що цивільно-правова відповідальність позивача в результаті ДТП не настала, а у відповідача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, оскільки адміністративне провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, судом апеляційної інстанції відхиляється з огляду на наступне:

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

З огляду на встановлену у наведеній вище нормі чинного законодавства презумпцію вини, відповідач звільняється від обов`язку відшкодування шкоди в тому випадку, якщо доведе, що шкода завдана не з його вини.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 2-3 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статею 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), встановлено, що постанови у справах про адміністративні правопорушення щодо порушень правил дорожнього руху приймаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вже зазначалось вище, постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 31.01.2019 у справі №598/2116/18 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

В п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 916/2586/18, від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16).

Відсутність в матеріалах справи доказів притягнення судом учасника дорожньо-транспортної пригоди до відповідальності за її скоєння не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Пунктами 2.3 (Б), 10.1, 14.2 (Б) Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Статею 251 КУпАП визначено, що дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються з дослідженням належних доказів, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З наявної в матеріалах справи копії довідки №188551 про дорожньо-транспортну пригоду від 24.10.2018 вбачається, що 24.10.2018 о 12:05 год. на автомобільній дорозі Р-43- /-19/ -Ланівці -/Р-32/, 6км 900м, м. Збараж мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі легкового автомобіля CHERY, TIGGO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та легкового автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . За наслідками дорожньо-транспортної пригоди зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль CHERY отримав механічні пошкодження бокової лівої частини, автомобіль ВАЗ 2107 - передньої правої частини. Вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення обома водіями п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 №1306. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП, на водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії БД №245207, на водія ОСОБА_2 - серії БД №245208.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №245208 від 24.10.2018 вказано, що 24.10.2018 приблизно о 12 год. 05 хв. на автомобільній дорозі Р-43 Тернопіль-Ланівці 6км+90, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування цим засобом в дорозі, перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху водій не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Перед початком обгону водій транспортного засобу не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі не подав сигналу про намір повороту ліворуч, здійснив обгін транспортного засобу, який здійснював поворот ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом "CHERY", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

З пояснень ОСОБА_2 від 24.10.2018 вбачається, що останній підтвердив факт керування службовим транспортним засобом марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказав, що під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки "CHERY", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Наведені вище обставини вказують на наявність вини особи, яка керувала автомобілем марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 .

Жодних доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП матеріали справи не місять, а відповідачем не надані ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Відсутність в матеріалах справи постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП не може бути підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину (зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.07.2018 у справі № 910/20412/16).

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у справі №921/356/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2020 у справі №921/356/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.