РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2021Справа № 910/15498/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Національної поліції України

до Приватного підприємства «ЛТК Систем»

про стягнення 115 647,89 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Національна поліція України (надалі - «НПУ») звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Оскар Т» про стягнення 115 647,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасною поставкою відповідачем товару за договором про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) №117НП від 11.06.2019, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 115 647,89 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Вказана ухвала вручена відповідачу 04.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №247, проте відзив на позов відповідачем до суду не подано.

11.11.2020 через канцелярію суду від НПУ надійшла заява щодо зміну найменування відповідача, в якій позивач повідомив про те, що відповідач змінив своє найменування з Приватного підприємства «Оскар Т» на Приватне підприємство «ЛТК Систем».

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичний осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, найменуванням юридичної особи відповідача є Приватне підприємство «ЛТК Систем» (надалі - ПП «ЛТК Систем»).

Тобто, в даному випадку відбулась зміна самої назви юридичної особи відповідача без зміни її організаційно-правової форми, що свідчить про відсутність підстав для заміни учасника справи його правонаступником на підставі ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, а відтак розгляд справи судом здійснюється з урахуванням зміненої назви відповідача.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

11.06.2019 між НПУ (покупець) та Приватним підприємством «Оскар Т» (яке змінило найменування на Приватне підприємство «ЛТК Систем») (постачальник) був укладений договір про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) №117НП (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити покупцю куртки зимові типу А (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених цим договором.

Загальна кількість товару, що підлягає поставці та ціна одиниці товару визначається у специфікації товару (Додаток №1 до договору) і ростовці товару (додаток №2 до договору) (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору постачальник зобов`язується здійснити поставку товару в термін по 15 жовтня 2019 року включно, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115).

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 17 886 292,80 грн., що підтверджується видатковою накладними №90 від 18.06.2019 на суму 9 372 622,80 грн., №95 від 21.06.2019 на суму 428 253,00 грн., №104 від 25.06.2019 на суму 1 482 978,96 грн., № 118 від 16.07.2019 на суму 249 610,32 грн., №217 від 23.10.2019 на суму 1 896 549,00 грн., №218 від 28.10.2019 на суму 1 032 701,52 грн., №224 від 04.11.2019 на суму 1 529 475,00 грн. та №226 від 12.11.2019 на суму 1 894 101,84 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із несвоєчасною, на думку позивача, поставкою відповідачем товару на підставі Договору за накладними №217 від 23.10.2019, №218 від 28.10.2019, №224 від 04.11.2019 та №226 від 12.11.2019, у зв`язку з чим позивач заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 115 647,89 грн.

Укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (накладні №90 від 18.06.2019 на суму 9 372 622,80 грн., №95 від 21.06.2019 на суму 428 253,00 грн., №104 від 25.06.2019 на суму 1 482 978,96 грн., № 118 від 16.07.2019 на суму 249 610,32 грн., №217 від 23.10.2019 на суму 1 896 549,00 грн., №218 від 28.10.2019 на суму 1 032 701,52 грн., №224 від 04.11.2019 на суму 1 529 475,00 грн. та №226 від 12.11.2019 на суму 1 894 101,84 грн.) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 17 886 292,80 грн.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 5.1 Договору відповідач мав поставити товар до 15.10.2019, тобто за накладними №217 від 23.10.2019, №218 від 28.10.2019, №224 від 04.11.2019 та №226 від 12.11.2019 відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання з поставки товару за Договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується несвоєчасна поставка відповідачем товару за накладними №217 від 23.10.2019, №218 від 28.10.2019, №224 від 04.11.2019 та №226 від 12.11.2019 на підставі Договору. Відповідачем факт прострочення виконання зобов`язання не спростовано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 115 647,89 грн. за загальний період прострочення з 16.10.2019 по 12.11.2019.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку з поставки товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Відповідно до п. 9.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додаткового стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. При цьому, день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку передбаченого пунктом 5.1 розділу 5 цього договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього договору.

Виходячи з того, що сторони умовами договору передбачили застосування у разі порушення строків поставки товару пені, спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема, пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, не тільки за невиконання грошового зобов`язання, а відтак суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

Суд погоджується з розрахунком позивача та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 115 647,89 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ПП «ЛТК Систем» на користь НПУ пені у розмірі 115 647,89 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Національної поліції України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЛТК Систем» (02068, м. Київ, вул. Олександра Кошиця, будинок 1; ідентифікаційний код 33882210) на користь Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, будинок 10; ідентифікаційний код 40108578) пеню у розмірі 115 647 (сто п`ятнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 89 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий