ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.01.2021 Справа №905/1706/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Парахотіна Ю.А., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення плати за користування вагонами у сумі 22169,40грн та збору за зберігання вагонів у сумі 1540,80грн, всього 23710,20грн

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення плати за користування вагонами у сумі 22169,40грн та збору за зберігання вагонів у сумі 1540,80грн, всього 23710,20грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог №2022/1796 від 03.12.2020).

Позов обґрунтований тим, що в порушення строків, встановлених в договорах про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 та про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017, відповідач вчасно не забрав передані позивачем вагони з передавальної колії, що стало підставою для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що затримка вагонів сталася з причин, що не залежить від відповідача, а виключно з вини залізниці, а саме: подавання вагонів, кількість яких значно перевищила переробну спроможність вантажних фронтів; збільшення середньодобової кількості прибуття вагонів, що призвело до ускладнень в експлуатаційній роботі станції комбінату та безпеки руху; порушення позивачем п.6 умов договору №1/28 від 28.02.2017. Крім того у парку прийому станції було виявлено 11 вагонів, які мали порушення технічного стану та загрожували безпеці руху; залізниця не узгодила з відповідачем подавання на під`їзну колію вагонів з залишками раніше перевезеного вантажу. Посилаючись на ст.121 Статуту залізниць України та п.16 Розділу 6 Правил користування вагонами і контейнерами, відповідач вказує, що вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подавання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних розвантажувальних пунктів відправника і одержувача.

У відповіді на відзив позивач проти доводів відповідача заперечує та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 25.09.2020; справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 21.10.2020 з подальшим оголошенням перерви до 03.11.2020 та 19.11.2020; ухвалою суду від 19.11.2020 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.12.2020; ухвалою суду від 10.12.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.01.2021.

У судове засідання 15.01.2021 позивач представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, розгляд справи просив здійснювати за відсутності позивача. Відповідач представника у судове засідання не направив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (замовник) укладено договір про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018, відповідно до п.1.1 якого предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (залізниця) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (власник колії) укладено договір №1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця».

Між сторонами підписувались додаткові угоди від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019 до договору №1/28 від 28.02.2017.

Додатковою угодою від 17.07.2018 внесено зміни до назви договору №1/28 від 28.02.2017 доповнивши її після слів «при станції Маріуполь-Сортувальний» словами «та станції Асланове».

Відповідно до п.1 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

За змістом п.2 договору, розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.

У пункті 3 договору № 1/28 від 28.02.2017 зазначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці: б) по станції Маріуполь - сортувальний на колії № 1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання поїзда: з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом. Огляд і передача вагонів в технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях. Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками Залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15 (п.5 договору в редакції додаткової угоди від 17.07.2018).

Відповідно до п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: - в марштрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження в кількості, що прибули; - в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь-Сортувальний не більше 228 осей (57 вагонів); в поїздах на станцію Асланове, які подаються на станцію Рудна не більше 220 осей (55 вагонів). Вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

За умовами п.14 договору власник колії сплачує Залізниці плату, зокрема, за користування ваганами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1; інші збори і плати згідно Статуту залізниць, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1. Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.

Згідно з п.15 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.

За змістом п.16.8 договору №1/28 від 28.02.2017, передавання в користування порожніх вагонів із залишками раніше перевезеного вантажу на зовнішніх та внутрішніх поверхнях рухомого складу здійснюється при наявності згоди власника колії. Про факти прибуття таких вагонів залізниця складає акти загальної форми та повідомляє телеграмами станцію відправлення.

Термін дії договору продовжується до 31.12.2020 включно (п.19 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом було встановлено, що на час звернення до суду з позовом відповідач змінив найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

19.03.2020 о 06 год. 55 хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу відповідача зі станції Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №3307. У складі потягу знаходилось 49 порожніх вагонів та 10 платформ з порожніми контейнерами. Про вказане свідчать відомості, які відображені в натурному листі потягу №3307.

За відомостями з пам`ятки №783 про подавання вагонів вбачається, що позивачем передано, а відповідачем прийнято 57 вагонів 19.03.2020 о 09:06 год. Вказана пам`ятка підписана відповідачем без зауважень щодо технічного стану вагонів, з відміткою представником вантажовласника про прибуття частини спірних вагонів з залишками раніше перевезеного вантажу.

Позивач зазначає, що враховуючи п.6 договору №1/28 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 відповідач повинен був забрати спірні вагони з 2 колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто не пізніше 13год. 06хв. 19.03.2020. Вагони з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний були забрані локомотивом ПрАТ «ММК ім. Ілліча» о 10:40год 21.03.2020, загальний час простою склав 45год. 34хв.

Згідно акту про затримку вагонів від 21.03.2020 (а.с.29), що складений у присутності агента комерційного станції Маріуполь-Сортувальний ОСОБА_1 та прийомоздавальника ПрАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_2 , потяг у кількості 57 вагонів прибраний з 2 колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний 21.03.2020 о 10-40год в кількості 57 вагонів; в акті про затримку вагонів представником ПрАТ «ММК ім. Ілліча» був зроблений запис про те, що «Термін, вказаний в договорі, має декларативний характер і не несе за собою фінансову відповідальність».

30.03.2020 позивачем складений акт загальної форми №6-81 (а.с.30), відповідно до якого 57 вагонів потягу №3307 простоювали з вини вантажоотримувача з 13 год. 06 хв. 19.03.2020 до 10год. 40хв. 21.03.2020. Загальний час знаходження 57 вагонів на коліях станції склав 45год. 44хв.

За час простою позивачем відповідачеві нарахована плата за користування вагонами у розмірі 19817,90грн, яка була внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) № 30039045 та за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) був нарахований збір за зберігання вантажу 1284,00грн, який був внесений до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №31030277.

Представник відповідача відомість і накопичувальну картку підписав із зауваженнями такого змісту: - «Сума 19817,90грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку»; - «Сума 1284,00грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку».

Позивач звертався до відповідача з претензією від 02.07.2020 про сплату коштів у сумі 25322,28грн, в тому числі плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу. Згідно відповіді №94/486 від 24.07.2020 на претензію, вимоги про сплату коштів у сумі 25322,28грн відхилено з посиланням на обставини того, що несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний сталося з причин, що не залежали від відповідача.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом стягнення плати за користування вагонами у сумі 22169,40грн та збору за зберігання вагонів у сумі 1540,80грн, розглядаючи який, суд виходить з такого.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ст.914 Цивільного кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України, ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форму договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги встановлено Правилами розрахунків за перевезення вантажів (додаток № 1 до пункту 2.3 названих Правил). У договорі визначаються обсяги, строки та умови надання транспортних засобів, порядок розрахунків за перевезення та додаткові послуги, а також відповідальність за порушення зобов`язань.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1,2 ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статутом залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

За приписами ст.64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Згідно з ст.71 Статуту Залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором.

Як встановлено судом, згідно пам`ятки про подавання вагонів №783 вагони та платформи були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем 19.03.2020 об 09-06год. без зауважень щодо їх технічного стану.

Враховуючи умови абз.2 п.6 договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «ММК Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний в редакції додаткової угоди від 17.07.2018, відповідач повинен був забрати спірні вагони з четвертої колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Оскільки згідно акту про затримку вагонів від 21.03.2020 приймально-здавальні операції були здійснені у період з 6:55год до 09:06год 19.03.2020, то відповідач повинен був забрати спірні вагони та контейнери не пізніше 13:06год 19.03.2020.

Вагони з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний були забрані локомотивом ПрАТ «ММК ім.Ілліча» о 10-40год 21.03.2020, загальний час простою склав 45 годин 34 хвилин, що останнім не заперечується і підтверджено пам`яткою про подавання вагонів №783 та актом на затримку вагонів від 21.03.2020, який представником вантажоодержувача був підписаний із зауваженням такого змісту «Термін, визначений в договорі, має декларативний характер і не несе за собою фінансову відповідальність».

Фактично потяг простояв на колії станції Маріуполь-Сортувальний до 10:40год. 21.03.2020, про що позивачем 30.03.2020 у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний був складений акт загальної форми №6-81.

За час простою позивачем відповідачеві нарахована плата за користування вагонами у розмірі 19817,90грн без ПДВ (3963,58грн ПДВ), яка була внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №30039045.

Також відповідачу за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) був нарахований збір за зберігання вантажу 1284,00грн без ПДВ (256,80грн ПДВ), який був внесений до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №31030277.

Судом встановлено, що загальний час простою за період з 09:06год 19.03.2020 по 10:40год 21.03.2020 склав 45 годин 34 хвилин.

З посиланням на п.15 р.6 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Міністрества транспорту України від 25.02.1999 №113 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 № 165/3458, п.5 глави 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 за час простою залізницею відповідачу нарахована плата за користування вагонами та внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №30039045 у розмірі 19817,90 гривень без ПДВ (3963,58грн ПДВ).

За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати (стаття 119 Статуту).

Правилами користування вагонами встановлено порядок і умови обліку нарахувань плати за користування вагонами, а саме облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться: на станціях відправлення та призначення за відомістю плати ф.ГУ-46, пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку ф.ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23. Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом. Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2600 за № 864/5085).

Внесення плати за користування вагонами здійснюється у порядку, встановленому Правилами користування вагонами і контейнерами (ст.119-126 Статутом залізниць України).

Плата за користування вагонами нараховується згідно п.15 «Правил користування вагонами і контейнерами» та Тарифного керівництва №1 розділ 5 «Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць», пункт 1.5 (таблиця №1) з урахуванням діючого коефіцієнта телеграфної вказівки №00019/ЦМ підписний №Ц-4/6-60/14-19 від 29.03.2019.

Згідно Тарифного керівництва №1 розділ 5 (таблиця № 1) при нарахуванні плати за час затримки протягом 46 годин на коліях залізниці 55 власних вагонів враховується загальна сума ставки за 45 годин 206,20грн. та 16,00 грн за кожну наступну годину:

46 годин = 206,20грн (45год) + 16грн (за 1 год) = 222,20грн х 3,023 (коеф.) = 671,70грн : 50% (для власних вагонів) = 335,90грн х 55 (вагони) = 18474,50грн без ПДВ.

Загальна сума плати за користування 55 власними вагонами за час затримки становить 22169,40грн з ПДВ.

Розрахунок плати за 2 вагони власності філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» складає: 46 годин = 206,20грн. (45год.) + 16грн. (за 1 год.) = 222,20грн. х 3,023 (коеф.) = 671,71грн. х 2 (вагони) = 1 343,42грн. + 20% ПДВ = 1612,10грн з ПДВ.

Таким чином, загальна сума плати за користування вагонами становить 23781,48грн (22169,40грн. + 1612,08грн). З зазначеної суми позивач вимагає стягнути з відповідача тільки плату за користування 55 власними вагонами. На суму плати 1612,10грн за 2 вагони власності філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» позивачем зменшено суму позову.

Відповідач у відзиві посилався на ст.121 Статуту та п.16 розділу 6 Правил користування вагонами і контейнерами як на підставу для звільнення від плати за користування вагонами, зазначив, що несвоєчасне звільнення колій станції призначення виникло виключно з причин, що залежать від залізниці.

Приписами п.16 Правил користування вагонами і контейнерами (з наступними змінами і доповненнями) встановлені випадки, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.

В спірному випадку вагони не подавалися локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження) відповідача (знаходилися на передавальних коліях станції Маріуполь-Сортувальний) і відповідно до умов договору №1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені зі станції локомотивом комбінату впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій, відповідно посилання відповідача на п.16 Правил користування вагонами і контейнерами є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, суд звертає увагу, що укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність фронтів навантаження (вивантаження) комбінату.

Посилання відповідача на визначену в акті обстеження під`їзної колії середньодобову кількість вагонів по ст. Маріуполь-Сортувальний у розмірі 219 одиниць (п.9 акту) суд до уваги не приймає, оскільки ні умовами укладених між сторонами договорів, ні актом обстеження не передбачена заборона залізниці подавати вагони (виставляти на передавальні колії станції Маріуполь-Сортувальний) у більшій від зазначеної кількості.

Стосовно посилання відповідача на виявлення 11 вагонів, які мали порушення технічного стану та загрожували безпеці руху, про що було зроблено запис у низі натурного огляду вагонів працівниками відповідача суд зазначає, що, по-перше, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження виявлення несправних вагонів, які загрожували безпеці руху, по-друге, умовами договору № 1/28 від 28.02.2017 (п.5) саме на залізницю покладено обов`язок визначення технічного стану вагонів і вона в межах своїх повноважень визначила придатність вагонів під навантаження у технічному стані. Крім того, згідно пам`ятки №783 про подавання вагонів вагони були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем без зауважень щодо їх технічного стану.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що перестоювання спірних вагонів було викликане необхідністю дотримання вимог Правил технічної експлуатації залізниць України і їх доставка на під`їзну колію комбіната загрожувала безпеці руху (вагони були небезпечними для перевезення).

Разом з цим суд не приймає заперечення відповідача щодо того, що залізниця не узгодила з відповідачем подавання на під`їзну колію вагонів з залишками раніше перевезеного вантажу, виходячи з того, що у пам`ятці №783 представником вантажовласника зазначено, що вагони прибули з залишками раніше перевезеного вантажу. В той же час, в зазначеній пам`ятці міститься підпис працівника вантажовласника про прийняття вагонів.

За змістом п.16.8 договору передавання в користування порожніх вагонів із залишками раніше перевезеного вантажу на зовнішніх та внутрішніх поверхнях рухомого складу здійснюється при наявності згоди власника колії. Про факти прибуття таких вагонів залізниця складає акти загальної форми та повідомляє телеграмами станцію відправлення.

Таким чином, сторони погодили якими документами має бути підтверджений факт прибуття вагонів з залишками вантажу, відповідних документів суду не надано. Крім того, підпис працівника вантажовласника в графі щодо прийняття вагонів фактично свідчить про згоду на прийняття вагонів у тому стані, в якому вони прибули на станцію. Про відмову від прийняття вагонів, у зв`язку з їх надходженням із залишками раніше перевезеного вантажу, відповідачем не зазначалось. Доказів, що свідчать про прийняття відповідачем вагонів у зв`язку з усуненням позивачем виявленого відповідачем прибуття частини вагонів з залишками раніше перевезеного вантажу, надано не було.

Відповідно до ст.46 Статуту залізниці України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з п.2 «Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування» розділу«Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів» Тарифного керівництва №1 термін безоплатного зберігання обчислюється згідно з відповідними Правилами. Після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,00грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тон. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

З посиланням на п.8 р.7 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 866/5087 за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) залізницею на відповідача був нарахований збір за зберігання 47 вагонів у загальній сумі з ПДВ 1003,92грн та збір за зберігання вантажу 10 платформ з порожніми контейнерами у загальному розмірі 536,88грн з ПДВ, всього 1540,80грн. До накопичувальної картки внесено 1284,00грн без ПДВ (ф.ФДУ-92) №31030277.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок за зберігання вагонів, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Зауважень щодо розрахунків плати за користування вагонами та збору за зберігання вагонів відповідачем не надано.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення плати за користування вагонами у сумі 22169,40грн та збору за зберігання вагонів у сумі 1540,80грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи задоволення позову, за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Доказів понесення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) плату за користування вагонами у сумі 22169,40грн, збір за зберігання вагонів у сумі 1540,80грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 15.01.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2021.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова