ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Справа № 910/2594/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Горбунової М.Є.

за участю представників сторін:

від позивача: Ніколова В.М., Боберський І.М.

від відповідача: Гладкий С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 (повний текст складено та підписано 25.09.2020) (суддя Стасюк С.В.)

у справі № 910/2594/20 Господарського суду міста Києва

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс"

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 220 917,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Міністерство оборони України (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (далі - ТОВ "Олтекс", відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 220 917,00 грн. за порушення умов договору від 25.04.2019 № 286/3/19/149, з яких 43 677,00 грн. - пеня, 177 240,00 грн. - штраф.

2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем встановлених термінів постачання товару за договором № 286/3/19/149 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 25.04.2019, у зв`язку з чим відповідачу нараховані відповідні штрафні санкції - 43 677,00 грн. пені та 177 240,00 грн. штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі № 910/2594/20 (суддя Стасюк С.В.) позов Міністерства оборони України задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Олтекс" на користь Міністерства оборони України 4 367,70 грн. пені, 17 724,00 грн. штрафу та 3 313,76 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

4. При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 43 677,00 грн. та штрафу у розмірі 177 240,00 грн. є правомірними.

5. Крім того, судом першої інстанції було прийнято визнання позову відповідачем як таке, що не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

6. Водночас місцевий господарський суд задовольнив клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90 відсотків, у зв`язку з чим дійшов висновків про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 4 367,70 грн. та штрафу в розмірі 17 724,00 грн. та відмову в іншій частині позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

7. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі № 910/2594/20, Міністерство оборони України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги Міністерства оборони України до ТОВ "Олтекс" задовольнити у повному обсязі.

8. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що судом першої інстанції було застосовано норми ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) без будь-яких обґрунтувань та відповідних на те доказів.

9. Висновки суду про те, що розмір штрафних санкцій, нарахованих позивачем, є надмірно великим, а незначні порушення договірних зобов`язань не мали негативних наслідків для нього та не порушили його майнові інтереси скаржник вважає такими, що не відповідають дійсності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

10. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 для розгляду апеляційної скарги Міністерства оборони України у справі № 910/2594/20 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі № 910/2594/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 01.12.2020; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 26.11.2020.

12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 оголошено перерву у розгляді справи № 910/2594/20 до 12.01.2021 о 09 год. 50 хв.

Позиції сторін.

13. Відповідач відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не подав, що не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Явка представників сторін.

14. У судове засідання, призначене на 12.01.2021, з`явилися представники позивача (скаржника) та відповідача.

15. Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України підтримав та просив суд її задовольнити.

16. Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

17. Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між Міністерством оборони України (Замовник) та ТОВ "Олтекс" (Постачальник) укладено договір № 286/3/19/149 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 25.04.2019 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався у 2019 році поставити Замовнику індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Берет трикотажний для військовослужбовців Збройних Сил України темно-сірого, чорного, світло-сірого, темно-синього та синьо-зеленого кольору) (далі - товар), а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі (п. 1.1 Договору).

18. Відповідно до п. 1.2 Договору Постачальник зобов`язався у 2019 році поставити Замовнику індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Берет трикотажний для військовослужбовців Збройних Сил України темно-сірого, чорного, світло-сірого, темно-синього та синьо-зеленого кольору) у кількості 8 000 штук вартістю 2 532 000,00 грн. Термін постачання товару визначено 100 календарних днів з дати укладання договору (в термін до 02.08.2019 (включно)).

19. Згідно з п. 5.1 Договору товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

20. Датою поставки товару вважається дата, вказана одержувачем Замовника у акті приймання контролю якості товару (п. 5.3 Договору).

21. Відповідно до п. 6.3.1 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені Договором.

22. Додатковою угодою № 1 від 13.12.2019 до Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

23. Відповідачем було поставлено позивачу товар за Договором у такі строки:

- відповідно до акта № 2/1 приймального контролю товару за якістю від 20.08.2019, оголошення № 2 від 02.08.2019 та посвідчення № 537 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 20.08.2019, тобто з простроченням на 17 діб;

- відповідно до акта № 4 приймального контролю товару за якістю від 12.08.2019, оголошення № 4 від 02.08.2019 та посвідчення № 523 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 14.08.2019, тобто з простроченням на 11 діб;

- відповідно до акта № 3 приймального контролю товару за якістю від 12.08.2019, оголошення № 3 від 02.08.2019 та посвідчення № 182 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 14.08.2019, тобто з простроченням на 11 діб;

- відповідно до акта № 5 приймального контролю товару за якістю від 01.10.2019, оголошення № 5 від 18.09.2019 та посвідчення № 642 товар у кількості 1 000 штук на суму 316 500,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 02.10.2019, тобто з простроченням на 60 діб.

24. Позивачем направлялися на адресу відповідача претензії № 286/8/7368 від 27.11.2019, № 286/6/5637 від 02.09.2019, № 286/8/5690 від 03.09.2019 про сплату штрафних санкцій за прострочку поставки товару.

25. Посилаючись на те, що відповідач товар за Договором поставив з порушенням терміну, узгодженого сторонами, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 43 677,00 грн. та штраф у розмірі 177 240,00 грн.

26. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що виконав договірні зобов`язання перед позивачем у повному обсязі, однак частину товару за умовами Договору поставлено із запізненням. Разом з тим, ТОВ "Олтекс" зазначило, що розмір штрафних санкцій, що нараховано Міністерством оборони України, є надмірно великим, незначні порушення договірних зобов`язань не мали негативних наслідків для Міністерства оборони України та не порушили майнові інтереси позивача; на даний час підприємство відповідача виконує значний обсяг замовлень для підтримання обороноздатності держави, продукція, що постачається підприємством, спрямована на забезпечення військ, у тому числі що знаходяться у зоні проведення ООС на сході України. У зв`язку з цим, відповідач просив суд першої інстанції зменшити розмір штрафних санкцій, що нараховано Міністерством оборони України за порушення умов Договору, на 90 відсотків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

27. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договір.

28. У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

29. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

30. Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

31. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

32. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

33. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

34. При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

35. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

36. Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

37. Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

38. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

39. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

40. За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

41. Як вбачається зі змісту Договору, відповідно до п. 1.2 Договору терміном поставки товару є до 02.08.2019 (включно).

42. Таким чином, відповідач зобов`язаний був поставити товар, обумовлений Договором, до 02.08.2019 включно.

43. Як вже було зазначено, відповідно до акта № 2/1 приймального контролю товару за якістю від 20.08.2019, оголошення № 2 від 02.08.2019 та посвідчення № 537 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 20.08.2019, тобто з простроченням на 17 діб; відповідно до акта № 4 приймального контролю товару за якістю від 12.08.2019, оголошення № 4 від 02.08.2019 та посвідчення № 523 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 14.08.2019, тобто з простроченням на 11 діб; відповідно до акта № 3 приймального контролю товару за якістю від 12.08.2019, оголошення № 3 від 02.08.2019 та посвідчення № 182 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 14.08.2019, тобто з простроченням на 11 діб; відповідно до акта № 5 приймального контролю товару за якістю від 01.10.2019, оголошення № 5 від 18.09.2019 та посвідчення № 642 товар у кількості 1 000 штук на суму 316 500,00 грн. (з ПДВ) завезено позивачу 02.10.2019, тобто з простроченням на 60 діб.

44. Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що відповідач поставив позивачу товар з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що не заперечує і сам відповідач, а отже, відповідач вважається таким що прострочив (ст. 612 ЦК України).

45. Відповідно до положень ст.ст. 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

46. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

47. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

48. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

49. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

50. Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

51. Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

52. Відповідно до п. 7.3.4 Договору за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

53. Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з простроченням відповідачем терміну поставки товару позивачем нараховано пеню у розмірі 43 677,00 грн. та штраф у розмірі 177 240,00 грн.

54. На підставі встановлених обставин, наведених вище, перевіривши розрахунки пені та штрафу, нарахованих позивачем за прострочення постачання товару, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що зазначені розрахунки є арифметично вірними.

55. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 43 677,00 грн. та штрафу у розмірі 177 240,00 грн. є правомірними.

56. Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

57. Згідно з ч. 6 ст. 46 ГПК України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

58. Частиною четвертою статті 191 ГПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

59. З урахуванням вищенаведених положень ГПК України, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання відповідачем позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у відзиві на позовну заяву не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, з огляду на що прийняв визнання позову відповідачем.

60. Разом з тим, місцевий господарський суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90 відсотків, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені - у розмірі 4 367,70 грн. та штрафу - у розмірі 17 724,00 грн., відмовивши в іншій частині позову.

61. Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення штрафних санкцій на 90 відсотків, з огляду на таке.

62. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

63. Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

64. Так, аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18.

65. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

66. Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

67. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

68. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

69. Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

70. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

71. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

72. Таким чином, зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

73. Задовольняючи клопотання ТОВ "Олтекс" про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 відсотків, суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що є підставою відповідно до положень ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України для реалізації судом права на зменшення розміру штрафних санкцій.

74. Таким чином, висновки місцевого господарського суду в частині зменшення розміру санкцій зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи у цій частині.

75. Висновки суду першої інстанції щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 відсотків є необґрунтованими, оскільки в оскаржуваному рішенні не наведено конкретних обставин, які в розумінні ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України є підставою для зменшення судом розміру штрафних санкцій.

76. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач послався на те, що розмір штрафних санкцій, нарахованих Міністерством оборони України, є надмірно великим, незначні порушенні договірних зобов`язань не мали для позивача негативних наслідків та не порушили майнові інтереси останнього.

77. При цьому, відповідач зазначив, що в разі задоволення позовних вимог у повному обсязі підприємство відповідача опиниться у вкрай важкому матеріальному становищі.

78. Проте, відповідачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування наявності підстав для зменшення штрафних санкцій, у тому числі документів, які б підтверджували його майновий стан.

79. Майновий стан сторін судом першої інстанції не досліджувався, тоді як згідно зі ст. 233 ГК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій суд бере до уваги у тому числі майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні.

80. Водночас, місцевий господарський суд не врахував інтереси позивача, зокрема, що:

- Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період;

- предметом укладеного між сторонами Договору є поставка для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (індивідуального обмундирування для військовослужбовців Збройних Сил України) в порядку державних закупівель за кошти Державного бюджету України.

81. Крім того, задовольняючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд не встановив причин неналежного виконання відповідачем зобов`язання за Договором, незначності прострочення виконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання.

82. Таким чином, судом першої інстанції не встановлено виняткових обставин, з якими закон пов`язує право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій.

83. Враховуючи викладене, з огляду на положення ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру штрафних санкцій.

84. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що заявлення позивачем до стягнення пені у розмірі 0,1%, що становить 43 677,00 грн., та штрафу в розмірі 7%, що становить 177 240,00 грн., відповідає положенням ч.ч. 2, 4 ст. 231 ГК України, а тому посилання відповідача на надмірно великий розмір штрафних санкцій не може бути взяте судом до уваги.

85. З урахуванням викладеного, беручи до уваги приписи ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, оцінивши доводи відповідача, наведені в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, враховуючи, що відповідач є господарюючими суб`єктом і несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності, зважаючи на розмір несвоєчасно виконаного відповідачем зобов`язання та розміри штрафних санкцій, заявлені до стягнення, з огляду на те, що відповідачем не доведено винятковості обставин, з якими закон пов`язує право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

86. Не врахувавши викладеного, місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та безпідставно зменшив розмір пені та штрафу, які підлягали стягненню з відповідача, на 90%.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

87. Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

88. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.

89. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

90. З огляду на викладені обставини, рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі № 910/2594/20 підлягає зміні в частині стягуваних сум пені та штрафу, в результаті чого до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають пеня в розмірі 43 677,00 грн. та штраф у розмірі 177 240,00 грн. Відповідно, позов Міністерства оборони України підлягає задоволенню повністю.

91. Отже, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати.

92. Відповідно до положень ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі № 910/2594/20 змінити.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі № 910/2594/20 викласти в такій редакції:

"1. Позов Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" про стягнення 220 917,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (02132, місто Київ, вулиця Садова 49А, будинок 12, ідентифікаційний код 30435050) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) 43 677 (сорок три тисячі шістдесят сімдесят сім) грн. 00 коп. пені, 177 240 (сто сімдесят сім тисяч двісті сорок) грн. 00 коп. штрафу, 3 313 (три тисячі триста тринадцять) грн. 76 коп. судового збору.".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (02132, місто Київ, вулиця Садова 49А, будинок 12, ідентифікаційний код 30435050) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) 363 (триста шістдесят три) грн. 74 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.01.2021.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська