ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3340/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання - Діхтяренко О.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар",м. Київ

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.11.2020 р.

по справі № 916/3340/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар",м. Київ

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохолдінг Діс", м. Одеса ;

2. Фермерського господарства „Міф", м. Кропивницький;

3.Товариства з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький

про забезпечення позову

суддя суду першої інстанції: Д`яченко Т.Г.

час та місце постановлення ухвали: 25.11.2020 р., м. Одеса, пр. - т. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області.

за участю представників сторін:

від Фермерського господарства „Міф", м. Кропивницький: Пономарьов М.В., Марченко Ю.А.;

від Товариства з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький: Пономарьов М.В., Марченко Ю.А.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар",м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.11.2020 р. у справі № 916/3340/20.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар",м. Київ розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.

В листопаді 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, в якій просило суд:

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохолдінг Діс", м. Одеса в межах суми 2 508 534,03 грн.;

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький в межах суми 13 144 693,10 грн.;

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти Фермерського господарства „Міф", м. Кропивницький в межах суми 8 642 407,00 грн. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ обґрунтовувало тим, що 23.12.2019 р. між заявником та Товариством з обмеженою відповідальністю „Дельта Вілмар Україна" укладено договір поставки № 300000950, за умовами якого заявник зобов`язався поставити та передати у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю „Дельта Вілмар Україна" зобов`язалось прийняти та оплатити олію соняшникову нерафіновану невиморожену.

На виконання умов договору від 23.12.2019 р. № 300000950 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агрохолдінг Діс", м. Одеса, Товариством з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький, Фермерським господарством „Міф", м. Кропивницький були укладені договори поставки насіння соняшника.

Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ, жодне з товариств, з якими було укладено договори поставки, не виконало свої зобов`язання, у зв`язку з чим заявник вимушений сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Дельта Вілмар Україна", м. Київ штраф у розмірі 18 156 000 грн. та нести зобов`язання у вигляді компенсації різниці в ціні при закупівлі аналогічного товару у інших постачальників.

За умовами договорів поставки, Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрохолдінг Діс", м. Одеса, Товариство з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький та Фермерське господарство „Міф", м. Кропивницький зобов`язані сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ штраф та пеню на загальну суму 24 295 634, 10 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ зауважило про свій намір в установленому ГПК України порядку звернутися до господарського суду з позовом до перелічених вище осіб про стягнення штрафних санкцій за невиконання зобов`язань.

Отже, враховуючи протиправну поведінку Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохолдінг Діс", м. Одеса, Товариства з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький та Фермерського господарства „Міф", м. Кропивницький, яка виражається у відмові поставити товар, єдиним дієвим заходом забезпечення позову, який може в майбутньому гарантувати виконання рішення суду, на думку заявника, є накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти цих осіб в межах суми пені та штрафів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2020 р. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ про забезпечення позову відмовлено у повному обсязі.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що обраний Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ захід забезпечення позову не відповідає суті заявленої вимоги, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2020 р. у справі № 916/3340/20, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ оскаржило її до Південно - західного апеляційного господарського суду, посилаючись на наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький та Фермерське господарство „Міф", м. Кропивницький в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечують та просять суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч. 5 та абз. 1 ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін;

- імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи заяви про вжиття заходів забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ посилається на протиправну поведінку Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохолдінг Діс", м. Одеса, Товариства з обмеженою відповідальністю „Зернокомтранс", м. Кропивницький та Фермерського господарства „Міф", м. Кропивницький, яка виражається у відмові поставити товар, та вважає, що єдиним дієвим заходом забезпечення позову, який може в майбутньому гарантувати виконання рішення суду, є накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти в межах суми пені та штрафів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ, посилаючись на "існування достатньо обґрунтованих припущень" щодо утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття заходів забезпечення позову, жодного доказу на підтвердження цих доводів до матеріалів справи не надало.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом щодо відсутності достатніх підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Враховуючи той факт, що доводи, викладені в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ, не підтверджуються матеріалами справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотримання вимог чинного законодавства та підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 267-282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.11.2020 р. у справі № 916/3340/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вілмар", м. Київ без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України

Повний текст постанови складено та підписано 15.01.2021 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

К.В. Богатир