Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021Справа № 910/11612/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 149 067, 00 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - ТОВ "ТЕП "Вертикаль", позивач) із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення вартості втраченого вантажу в сумі 149 067, 00 грн.

У обґрунтування своїх вимог ТОВ "ТЕП "Вертикаль" посилається на порушення перевізником - АТ "Українська залізниця" своїх зобов`язань щодо збереження вантажу (шроту), що був відправлений позивачем залізничним транспортом у вагонах №№ 95913943, 95941928. Так, на станції призначення Прибузька (експ.) Одеської залізниці була виявлена недостача вантажу у вказаних вагонах, яку відповідач, як перевізник зобов`язаний відшкодувати на підставі Статуту залізниць України.

У позові ТОВ "ТЕП "Вертикаль" просить стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу у сумі 149 067,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 р. вказаний позов було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав, що після прибуття вагонів на станцію призначення вони були прийняті уповноваженою особою - ТОВ «Суднобудівний завод «Океан» без зауважень щодо наявності пошкодження вагонів або ознак нестачі вантажу, про що були складені пам`ятки № 55 та № 80 про подавання вагонів, а тому з моменту передачі вантажу відповідальність залізниці з його збереження припинилась. Отже, на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому у позові слід відмовити. Зазначений відзив відповідач просив прийняти до розгляду та поновити йому пропущений процесуальний строк для подання цього відзиву.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку, дослідивши доводи позивача з цього приводу, який заперечив проти його задоволення, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання є обгрунтованим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 13.08.2020 р. відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву - більше 15-ти днів з дня вручення цієї ухвали. При цьому з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 782 вбачається, що вищевказана ухвала суду була отримана відповідачем - 18.08.2020 р., а відзив був поданий відповідачем 25.09.2020 р., тобто з пропуском визначеного законом строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обгрунтовуючи причини пропуску строку для подачі відзиву, АТ "Українська залізниця" зазначило про продовження з 01.08.2020 р. по 31.10.2020 р. в Україні карантину, спричиненого коронавірусом "COVID-19", а також вказало на встановлення режиму дистанційної роботи працівників апарату управління регіональної служби «Одеська залізниця», якому було доручено ведення спірного перевезення з огляду на знаходження у нього усіх документів.

Суд розглянувши такі доводи щодо поновлення процесуального строку враховує, що дійсно, постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із внесеними до неї змінами) та № 392 від 20.05.2020 р. "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", з 12.03.2020 на всій території України був встановлений карантин, який діє і на час розгляду даної справи. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-2019), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в країні продовжено карантин з 01.08.2020 р. по 19.12.2020 р., а постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 р. - з 19.12.2020 р. по 28.02.2021 р.

Також суд приймає до уваги, що перевезення у спірних відносинах здійснювалось регіональною філією «Одеська залізниця», де знаходяться усі документи щодо вказаного перевезення, при цьому, у зв`язку з виявленням та підтвердженням випадків захворювання на COVID-2019 у працівників апарату регіональної філії «Одеська залізниця», з 07.08.2020 р. в діяльності філії встановлено режим дистанційної роботи працівників апарату, що підтверджується наказом регіональної філії «Одеська залізниця» № 339 від 06.08.2020 р. «Про проведення протиепідемічних заходів», а тому відповідачу було необхідно більше часу для підготовки відзиву на позовну заяву, ніж визначено законом.

За таких обставин, враховуючи продовження строків введення карантину, переведення на дистанційну роботу працівників відповідача, суд визнає поважними причини пропуску подачі відзиву у встановлений законом строк, а тому поновлює відповідачу такий процесуальний строк і приймає наданий відзив до розгляду справи.

Зі свого боку, позивач, скористався своїм правом та надав відповідь на відзив, у якому наполягав, що нестача вантажу сталась саме з вини перевізника (залізниці), що підтверджують комерційні акти, складені працівниками станції призначення Прибузька (експ.) Одеської залізниці за результатами комісійної перевірки маси вантажу у вагонах №№ 95913943, 95941928.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що 07.02.2018 між ТОВ "ТЕП "Вертикаль" (замовник) та АТ "Українська залізниця" (перевізник) був укладений договір про надання послуг № 07244/ЦТЛ-2018 (далі - договір). Предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити ввірений замовнику вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Правил перевезення вантажів, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Конвенції про міжнародні залізничні перевезення. Надання послуг за цим договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 8.5.2 договору оформлений електронний перевізний документ вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання позивачем договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання умов цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018, з подальшою пролонгацією (п. 12.1).

Відповідно до ст. 908 ЦК України, яка кореспондується із ст. 306 ГК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, ст. 307 ГК України та ст. 22 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж, до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до пункту 28 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставляння календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Як свідчать матеріали справи, на виконання укладеного договору, 29.02.2020 р. та 21.03.2020 р. вантажовідправник - ТОВ "ТЕП "Вертикаль" зі станції відправлення "Лівобережна" Південної залізниці відправив на станцію "Прибузька" (експ.) Одеської залізниці вагони з вантажем (шротом) на адресу одержувача - ТОВ "Ю Джи Ті Монтаж", у тому числі вагони №№ 95913943, 95941928 за накладними № 43317189 та № 43538438.

Із графи 20 "Пломба (ЗПП)" залізничних накладних № 43317189 від 29.02.2020 р. та № 43538438 від 21.03.2020 р. вбачається, що на вагоні № 95913943 були встановлені запірно-пломбувальні пристрої (ЗПП) відправника №№ Е808907, Е708061, Е708065, Е708025, а на вагоні № 95941928 - Г878643, Г878659, Г878667, Г878677.

Проте, 03.03.2020 р. та 24.03.2020 р., після прибуття зазначених вагонів на станцію призначення "Прибузька" Одеської залізниці (передавальні колії ТОВ "Суднобудівний завод «Океан») та після перевірки (переважування) їх на вагах одержувача (ТОВ "Ю Джи Ті Монтаж") у завантаженому стані, одержувач виявив невідповідність маси брутто вантажу порівняно з даними, зазначеними відправником у залізних накладних № 43317189 та № 43538438. Зокрема, у вагоні № 95913943 різниця в сторону зменшення становила 15 300 кг., а у вагоні № 95941928 - 13 050 кг.

Також під час огляду вагону № 95913943 вантажовідправником було виявлено іншу ЗПП, а саме - замість № Е708025 була встановлена - № Т776652, а під час огляду вагону № 95941928 виявлено втручання інших осіб до ЗПП відправника № Г878677 (нещільне прилягання фартуха до середнього розвантажувального люка з наявністю просипаного вантажу внизу люка на платформі вагона).

Виявивши вказану недостачу та втручання до ЗПП вантажовідправника, вантажоодержувач (ТОВ "Ю Джи Ті Монтаж") 05.03.2020 р. та 25.03.2020 р. звернувся до начальника залізничної станції "Прибузька" з вимогами № 5/03/20-2 та № 25/03/20-2 (наявні в матеріалах справи), у яких просив направити своїх представників для складання комерційного акту з метою підтвердження недостачі маси вантажу у вагонах № 95913943 та № 95941928.

На підставі зазначених вимог станцією призначення "Прибузька" Одеської залізниці була проведена комісійна видача вантажу та складені комерційни акти: № 417409/1 від 06.03.2020 р. - про недостачу вантажу у вагоні № 95913943 у розмірі 15 250 кг. та № 417409/2 від 27.03.2020 р. - про недостачу вантажу у вагоні № 95941928 у розмірі 13 050 кг. Також комерційним актом № 417409/1 від 06.03.2020 р. було засвідчено, що на 2-му розвантажувальному люкові відсутнє ЗПП відправника № Е708025, а наявне інше - ЗПП № Т776652, що не відповідає документу, з пломбою-шайбою відправника.

Крім того, недостача вантажу у кількості 15 250 кг була засвідчена комісійними актами зважування від 05.03.2020 р. та від 06.03.2020 р., а у кількості 13 050 кг - комісійним актом зважування від 27.03.2020 р.

Після отримання комерційних актів № 417409/1 від 06.03.2020 р., № 417409/2 від 27.03.2020 р. вантажоодержувач - ТОВ "Ю Джи Ті Монтаж" підписав ці акти із зауваженнями, у яких зазначив, що при складенні комерційного акта № 417409/1 від 06.03.2020 р. залізницею порушений п. 9 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 р., зокрема, не описано стан вантажу всередині вагона і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу; при розкритті вагону виявлене поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) зі скосом вантажу, характерним для стікаючого вантажу у бік розвантажувального бункеру, що дозволяє поміститись нестачі вантажу. При складанні комерційного акта № 417409/2 від 27.03.2020 р. залізницею також порушений п. 9 Правил складання актів, а саме - не описано стану вантажу всередині вагона і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу; даний комерційний акт не містить опису того, що виявлено втручання сторонніх осіб до ЗПП відправника № Г878677 (трос ЗПП було зрізано і заново перечеплено), а також не містить опису просипаного вантажу з середнього люка.

Оскільки указані акти, на думку вантажоодержувача (ТОВ "Ю Джи Ті Монтаж"), були складені із порушенням п. 9 Правил складання актів, останній звернувся із скаргами до начальника ВП «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» Регіональної філії «Одеська залізниця» (від 12.03.2020 р. та від 19.03.2020 р.), за результатми розгляду яких виконавчий підрозділ залізниці повідомив вантажоодержувача про їх необґрунтованість із посиланням на ч. 1 ст. 924 ЦК України та ч. 3 ст. 310 ГК України.

Звертаючись до суду із даним позовом, ТОВ "ТЕП "Вертикаль" (вантажовідправник) вказує, що, оскільки втрата вантажу сталась з вини відповідача (перевізника), то відшкодувати вартість нестачі вантажу (шроту) має АТ "Українська залізниця".

Перевіряючи такі доводи позивача та вирішуючи спір по суті щодо наявності підстав для стягнення вартості втраченого вантажу, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 12 та ч. 4 статті 22 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України. Перевізники зобов`язані забезпечувати своєчасне якісне перевезення вантажів, схоронність вантажів, що перевозяться.

Згідно з ч. 1 статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ч. 2 статті 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Статтею 105 Статуту встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Як вже встановлено судом, позивач здійснив відправлення вантажу залізничним транспортом у вагонах № 95913943 та № 95941928 за залізничними накладними № 43317189 та № 43538438. Вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без будь-яких застережень.

Також встановлено, що за результатами зважування вантажу, який перевозився згідно залізничних накладних № 43317189 та № 43538438 була виявлена його часткова втрата у вагонах № 95913943 та № 95941928, на підтвердження чого перевізник склав відповідні комерційні акти № 417409/1 від 06.03.2020 р. та № 417409/2 від 27.03.2020 р. Також комерційним актом № 417409/1 від 06.03.2020 р. було зафіксовано відсутність ЗПП відправника № Е708025 на вагоні № 95913943.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Крім того, залізницею було здійснене комісійне зважування вагонів № 95913943 та № 95941928, за результатами якого також була встановлена недостача вантажу у цих вагонах у кількості 15 250 кг та 13 050 кг, що підтверджується актами зважування від 05.03.2020 р., від 06.03.2020 р. та від 27.03.2020 р.

Відповідно до п. 23 Правил видачі вантажів у разі вивантаження на місцях загального користування вимога щодо перевірки маси вантажів може бути заявлена письмово одержувачем до початку вивантаження. Вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під`їзну колію, може бути заявлена в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором.

Даний строк за своєю суттю не є присічним, оскільки при передаванні завантажених вагонів сторони проводять лише зовнішній огляд. При цьому норми часу на операції передачі не повинні перевищувати однієї хвилини на вагон і 30 хвилин на всю пред`явлену партію вагонів (ст. 76 Статуту залізниць України).

Отже, враховуючи системний аналіз положень Статуту залізниць України та вищезазначених Правил видачі вантажів, отримувач вантажу не позбавлений права заявити вимогу щодо перевірки маси вантажу після подавання вагонів.

За таких обставин, доводи відповідача про те, що нестача вантажу сталась не з вини залізниці спростовуються наявними у справі комерційними актами та комісійними актами зважування, які є належними та вірогідними доказами факту нестачі (незбереження) вантажу, переданого залізниці на перевезення у вагонах № 95913943 та № 95941928.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази впливу на вантаж та/або на вищевказані вагони з боку вантажоодержувача чи інших сторонніх осіб з часу подавання вагонів та до моменту проведення комісійної перевірки і складення залізницею комерційних актів.

Посилання відповідача на пам`ятки подавання вагонів № 55, 80 судом відхиляються з огляду на те, що такі пам`ятки не свідчать про будь-які інші обставини, крім того факту, що залізниця передала, а вантажоодержувач (або його уповноважена особа) прийняв відповідні вагони. Правилами приймання вантажів до перевезення не передбачено обов`язкового відображення у пам`ятці про подавання вагонів інформації про стан вагону у комерційному та технічному відношенні, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для звільнення залізниці від відповідальності за незбереження вантажу під час його перевезення, факт нестачі якого підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідач у порушення вимог чинного законодавства та умов договору на надання послуг з перевезення вантажів не забезпечив збереження прийнятого до перевезення вантажу за накладними № 43317189 та № 43538438 в обсязі, прийнятому до перевезення, що призвело до нестачі вантажу.

Відповідно до статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Згідно довідки відправника вантажу № 392 від 30.07.2020 р. вартість 1 (однієї) метричної тонни (1000 кг.) вантажу шрот, який був переданий залізниці до перевезення, становить 5 400,00 грн.

Таким чином, вартість втраченого вантажу у вагоні № 95913943 розраховується виходячи з того, що: маса нетто вантажу у вагоні - 69 500 кг.; маса недостачі у вагоні - 15 250 кг.; вартість однієї тонни вантажу - 5 400,00 грн.; норма недостачі (0,5%) - 347,50 кг. (69 500 кг. х 0,5%); маса відповідальної недостачі з вини залізниці - 14 902,50 кг. (15 250 кг. - 347,50 кг.). Отже, вартість недостачі вантажу у вагоні становить: 14 902,50 кг. х 5 400,00 грн. = 80 473,50 грн.

Вартість втраченого вантажу у вагоні № 95941928 розраховується, виходячи з того, що: маса нетто вантажу у вагоні - 69 500 кг.; маса недостачі у вагоні - 13 050 кг.; вартість однієї тонни вантажу - 5 400,00 грн.; норма недостачі (0,5 %) - 347,50 кг. (69500 кг. х 0,5 %); маса відповідальної недостачі з вини залізниці - 12 702,50 кг. (13 050 кг. - 347,50 кг.). Отже, вартість недостачі вантажу у вагоні становить: 12 702,50 кг. х 5 400,00 грн. = 68 593,50 грн.

Таким чином загальна вартість недостачі вантажу становить - 149 067,00 грн. (80 473,50 грн. + 68 593,50 грн.).

На підставі викладеного, беручи до уваги підтверджений факт вчинення залізницею порушення господарського зобов`язання, що виявилось у незбереженні вантажу, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 149 067,00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, які складаються із судового збору, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 149 067, 00 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль» (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 8, корпус 6; ідентифікаційний код 40001366) вартість нестачі вантажу у сумі 149 067 (сто сорок дев`ять тисяч шістдесят сім) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 2 236 (дві тисячі двісті тридцять шість) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 14 січня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.