ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.01.2021р. Справа №905/1852/20

за позовом Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь

до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат, м.Кривий Ріг

про стягнення збитків в сумі 12700,51 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман, про стягнення збитків в сумі 12700,51 грн., що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні залізничним транспортом.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.10.2020р. по справі №905/1852/20 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 24.11.2020р. о 12:30 год.

18.11.2020р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №2027/1621 від 10.11.2020р. та заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

Зокрема, у відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку із тими обставинами, що вантажовідправник, який здійснив завантаження спірного вагону, повинен був пересвідчитися у можливості перевезення вантажу (окатиші залізорудні) у вагоні №67611012 без втрати вантажу, у випадку наявності конструктивних зазорів і щілин та, якщо втрата можлива через конструктивні зазори, саме на вантажовідправника покладається обов`язок вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення; у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен був вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Спірний вагон був непридатний для перевезення вантажу (окатиші залізорудні) у комерційному відношенні, так як мала місце щілина довжиною 500 мм, шириною 20 мм, що вантажовідправник міг та повинен був бачити до завантаження, однак не прийняв заходи щодо їх ущільнення, не вжив заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, не відмовився від завантаження вагону, внаслідок чого сталася втрата вантажу. Таким чином, як вказує відповідач, вантажовідправник (Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг), який здійснив завантаження непридатного до перевезення у комерційному відношенні вагону, повинен нести відповідальність за втрату вантажу.

Крім цього, відповідач не згоден з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які поніс та очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи в частині витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3076,50 грн., оскільки вони не підтверджені належними доказами (документами) (не наданий договір про надання юридичних послуг, не підтверджено проведення усної консультації клієнта, гонорар за складність справи майнового характеру не зрозуміло взагалі чим передбачений і в якій сумі нараховується).

Ухвалою суду від 24.11.2020р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг та відкладено розгляд справи на 22.12.2020р. об 11:15 год.

30.11.2020р. на електронну адресу суду від позивача надійшли документи №01.02.04-2/36 від 30.11.2020р. на виконання ухвали суду від 24.11.2020р.

01.12.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив №01.02.04-2/36 від 25.11.2020р. та клопотання про долучення документів до матеріалів справи №01.02.04-2/36 від 25.11.2020р. Згідно відповіді на відзив позивач вважає безпідставними заперечення позивача, у зв`язку з наступним:

- фактичні обставини справи свідчать про те, що нестача вантажу виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, про наявність вільних місць/поглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, не зазначалось і про порушення маркування, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу;

- зі змісту комерційного акту, вбачається, що відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав, збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив;

- зважаючи на те, що вагон №67611012 є власністю відповідача та ним не доведено факту того, що несправність виникла не з його вини, відправник - ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», не може нести відповідальність за відповідача, яким було надано та прийнято без зауважень до перевезення власний вагон. При цьому, у справі №905/1852/20 правовідносини випливають з договору перевезення вантажу, до якого відправник не має жодного стосунку, тому не повинен долучатися в якості третьої особи;

- стосовно заперечень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем у позовної заяві заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, розмір адвокатського гонорару розраховано з врахуванням тих обставин, що вказана справа є малозначною, розмір оплати за 1 годину роботи складає 15% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

14.12.2020р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання №01.02.04-2/33 від 14.12.2020р. про долучення документів по справі.

14.12.2020р. до суду від відповідача надійшли заперечення від 04.12.2020р. За змістом останніх відповідач стверджує про те, що спірний вагон №67611012 приймався і візуально оглядався працівниками ст.Терни під час стоянки, тобто в статичному стані. Після навантаження і виставлення потягу з 52 вагонів на ст.Терни, спірний вагон подолав невелику відстань на невеликій швидкості, і тому візуально помітних виїмок і заглиблень на той час, ще могло не утворитись. Течії (просипання) вантажу під час знаходження вагона №67611012 на коліях станції в статистичному стані могло не відбуватись, відповідна течія (просипання) вантажу найімовірніше відбувалась під час руху вагону №67611012 у складі поїзду, за час прямування до ст.Сартана.

17.12.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на заперечення по справі №905/1852/20, в яких позивач підтвердив свою правову позицію та наполягав на задоволенні позовних вимог.

У судове засідання 22.12.2020р. з`явився представник відповідача, усно прокоментував подані документи, заперечував проти заявлених позовних вимог. Представник позивача не з`явився, в судовому засіданні оголошено перерву до 12.01.2021 року о 13:00 год.

В судове засідання 12.01.2021р. представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору №735427 від 19.03.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвестхолдінг» (постачальник) передало, а Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (покупець, вантажоодержувач) прийняло товар окатки залізорудні несфлюсовані 0,12 кількістю 2927,200т, вартістю 8328345,66грн. з ПДВ, про що між сторонами складено та підписано акт прийому-передачі №93013790 від 19.03.2018р.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ст.6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

28.12.2019р. за накладною №47282686 Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг (надалі - вантажовідправник) зі станції відправлення Терни Придніпровської залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі - вантажоотримувач) у вагоні №67611012 вантаж - окатки залізорудні несфлюсовані 0,12 Fc=65%.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №67611012 - нетто 68650кг. В залізничній накладній значиться: Вантаж насипом, розміщено й закріплено згідно з п.3.1. рис. 2сх.2 Б гл.14 додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу. нач смени ОСОБА_1 . Власник спірного вагону ПВРЗ АТ Укрзалізниця.

На станції призначення Сартана Донецької залізниці був складений комерційний акт, згідно з якими виявлено наступне: відповідно до комерційного акту №484809/623 від 31.12.2019р. вагон №67611012 комісійно перевантажений на справних 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача (повірка 06.09.2019р.). В документі зазначено брутто не вказано, тара 21700кг, нетто 68650кг, фактично виявилось брутто 85050кг тара 21700кг, нетто 63350кг, що менше від документу на 53000кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження насипом, маркування не значиться. Фактично навантаження холмоподібне. Над 4-5 люками посередині вагона мається воронкоподібне поглиблення 0,8х0,8х0,3м. За рухом поїзда під 4 люком праворуч біля поперечної балки зі сторони 5 люка прогнута кришка люка, мається щілина довжиною 20см, шириною 10 см. Доступ до вантаж усунули, заклали ганчірям. В технічному відношенні справний. Двері, люка зачинені. З моменту прибуття і до ком. перевірки вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь, та ком. агентів ст.Сартана з повідомленням ст.Маріуполь ВОХР та поліції. Комерційну перевірку проводили ваговик та ст. пр-к к-та Азовсталь Шевчук, Луканіна, ДС ст.Сартана ОСОБА_2 і ком/агент ст.Сартана ОСОБА_3 .

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як встановлено, комерційний акт №484809/623 від 31.12.2019р. підписаний директором станції Баніт В.М. і ком/агент ст.Сартана Волковим С.М., комерційним агентом Павелко О.В. Зав. вантажним двором за штатним розкладом не зазначено.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17.

За висновками суду, комерційний акт №484809/623 від 31.12.2019р., підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України №542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно ч.1 ст.31 Статуту, залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України, відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно абз.4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної №47282686 на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Досліджені докази, які додані до матеріалів справи, свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду у спірному вагоні вантажу, його маркування та кріплення у вагоні, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, розсипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено було вже при перевантаженні на іншій станції, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Крім того, наказом від 29.01.2015р. №17 Міністерства Інфраструктури України затверджені Правила експлуатації власних вантажних вагонів, відповідно до яких інформація про технічний стан власних вантажних вагонів відображається в акті огляду технічного стану вантажних вагонів (додаток 2), який складається працівником вагонного господарства на станції, підприємстві або у депо, де дислоковані вагони. Відповідачем таких документів суду не представлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідач протилежного не довів суду.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом №484809/623 від 31.12.2019р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно наданого позивачем рахунку-фактури №93013790 від 28.12.2019р. та банківської виписки постачальником здійснено оплату кредиторської заборгованості за окатки залізорудні несфлюсовані за договором №735427 від 19.03.2018р. на адресу ПРАТ «АКХЗ» на суму 9994014,79 грн.

Вартість 1т вантажу відповідно до акту прийому-передачі від 19.03.2018р. складає:

- у вагоні №6761101 - 2294,33 грн. без ПДВ.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції №862/5083 від 24.11.2000р., у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження для визначення маси нетто) для залізної руди становить: 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Нестача згідно вищезазначеного комерційного акту у вагоні №67611012 складає 5300кг.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 12700,51 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним.

За висновками суду, своїх зобов`язань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеними обставинами.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 12700,51 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3076,00 грн.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Принцип «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником надано копію договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018р., укладеного між Адвокатським об`єднанням Всеукраїнська адвокатська допомога та Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь.

За умовами п.1.1 договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Зміст, умови та строки виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.5.1 договору загальна вартість послуг по цьому договору не перевищує 200000,00 гривень.

Вартість послуг за виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань складає 5000,00 гривень без ПДВ на місяць. Сторони мають право, шляхом укладення додаткових угод до цього договору, узгодити виконання Адвокатським об`єднанням додаткових завдань за додаткову оплату, розмір якої узгоджується сторонами в даній додатковій угоді.

Оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата Клієнтом наданих Адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі Актів надання послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням. Акт надання послуг (Акт прийому-передачі послуг) оформлюється Адвокатським об`єднанням станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором (п.5.3 договору).

За приписами п.5.4 договору оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, вказаний у цьому договорі, протягом 5 календарних днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання Клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018 року (п.10.1 договору).

Додатковою угодою №34 від 01.10.2019р. сторони внесли зміни до п.5.1 договору в частині визначення загальної вартості послуг, визначивши її у розмірі, що не перевищує 400000,00 гривень.

Пунктом 2 Додаткової угоди №34 від 01.10.2019р. сторони погодили продовження дії договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. до 31 грудня 2020 року.

Додатковою угодою №215 від 07.10.2020р., якою визначено порядок оплати юридичних послуг у спорі про стягнення з акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця на користь ПрАТ МК Азовсталь 12700,51 грн. збитків у зв`язку з незбереженням вантажу.

Пунктом 2 додаткової угоди визначено детальний опис та вартість послуг, що можуть бути надані в межах даної справи.

Оплата послуг здійснюється протягом 45 календарних днів після підписання сторонами акту надання послуг (акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання Клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання (п.3.1 додаткової угоди).

Відповідно до п.6.1 додаткової угоди правова допомога вважається наданою після підписання акту надання послуг (акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками.

18.11.2020р. між сторонами підписано акт №1 приймання-передачі наданих послуг за Додатковою угодою №215 від 07.10.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. на суму 2707,10 грн., а також розрахунок розміру винагороди на вказану суму.

На підставі вказаного акту, позивачу був виставлений рахунок на оплату №801 від 18.11.2020р.

На підтвердження понесення витрат позивач надав платіжне доручення від 10.12.2020р. на суму 2707,10 грн. за надані юридичні послуги по договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. та довіреність від 27.12.2019р. №09-18/7940.

Враховуючи наявні у справі докази складання позову адвокатом, збір та підготовку доданих до позову доказів, складання відповіді на відзив на позов, приймаючи до уваги особливості предмета спору, значення справи для сторін, а також враховуючи встановлений в Україні мінімальний розмір заробітної плати, суд вважає розумними, пропорційними та обґрунтованими витрати на правову допомогу саме в розмірі 2707,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 123, 126, 129, 236-241 Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман про стягнення збитків в сумі 12700,51 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька обл., місто Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок № 1, ) збитки в сумі 12700,51 грн., судовий збір у сумі 2102,00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2707,10 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 12.01.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 13.01.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина