ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" січня 2021 р. Cправа № 902/1145/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Селянського (фермерського) господарства "Надія" (вул. Миру, буд. 28, с. Зелене, Новомиколаївський район, Запорізька область, 70140)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнер Агро" (вул. Соснова, 17, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, 23223)

про стягнення 178555,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № б/н від 13.10.2020 Селянського (фермерського) господарства "Надія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнер Агро" про стягнення 178555,83грн заборгованості за Договором поставки товару № 52-МЛ від 14.11.2019, з яких: 168126,96 грн. суми боргу (передоплати), 2006,42 грн. 3% річних та 8422,45 грн пені.

Ухвалою суду від 27.11.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1145/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала вручена позивачу, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, яке наявне в матеріалах справи.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Ухвала суду, направлена на адресу відповідача зазначену у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ: вул. Соснова, 17, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, 23223. Конверт з ухвалою повернуто до суду 16.12.2020 з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Листом Міністерства юстиції України від 06.08.2014 р. № 404-0-2-14/8.1 «Щодо визначення терміну місцезнаходження юридичної особи» повідомлено, що згідно зі статтею 17 Закону в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі ЄДР) щодо юридичної особи мають міститися відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до частини першої вищезазначеної статті Закону відомості про юридичну особу включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору. Форми реєстраційних карток, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року № 3178/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 жовтня 2011 року за № 1207/19945, містять поля для зазначення відомостей про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до статті 1 Закону місцезнаходження юридичної особи адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Водночас статтею 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Слід враховувати, що норми чинного законодавства оперують поняттями місцезнаходження юридичної особи і не містять визначень щодо фактичної чи юридичної адреси юридичної особи. Законом України від 3 березня 2005 року № 2452 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесені зміни до статті 88 Цивільного кодексу України, частин другої та четвертої статті 57 Господарського кодексу України, які передбачають виключення відомостей про місцезнаходження юридичної особи із переліку відомостей, що мають обов`язково міститися в установчих документах юридичної особи. При цьому частиною першою статті 88 Цивільного кодексу України передбачено, що у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом. Вимоги до змісту статуту господарського товариства встановлені статтею 4 Закону України Про господарські товариства, відповідно до положень якої відомості про місцезнаходження товариства мають міститися в установчих документах. Водночас частиною третьою статті 8 Закону встановлено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи. Відповідно до частини першої статті 27 Закону однією з підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, які застосовуються і при державній реєстрації змін до установчих документів, є, зокрема, невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону.

Ураховуючи вищевикладене, у разі відсутності в установчих документах товариства відомостей про його місцезнаходження державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації юридичної особи (змін до установчих документів) на підставі невідповідності установчих документів вимогам частини третьої статті 8 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, між Селянським (фермерським) господарством «Надія» позивач, в договорі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корнер Агро» (відповідач, в договорі Постачальник) було укладено Договір поставки № 52-МЛ від 14.11.2019 р. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність Покупця (поставити) Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість.

Постачальник гарантує, що Товар, який буде поставлятися Покупцю, як на дату поставки, так і на дату укладення цього Договору належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством (п.1.2. Договору).

Сторони погодили, що на момент укладання цього Договору визначається орієнтовний та попередній перелік Товару, ціна кількість та асортимент якого визначається у Специфікаціях (Додатках до цього Договору) Остаточний перелік, асортимент, кількість по кожному виду Товару визначається (узгоджується) Сторонами на підставі заявки Покупця на момент відвантаження товару та відображається у видаткових накладних. У разі відсутності на складі Товару, який замовляється Покупцем на момент поставки Постачальник за погодженням з Покупцем має право сформувати замовлену Покупцем до поставки партію Товару аналогічним Товаром, за ціною, що буде діяти на такий вид Товару на момент його поставки Покупцю (п.п. 2.1. 2.2. Договору).

При постачанні насіння, якість товару, що постачається Постачальником, повинна відповідати ДСТУ 2240-93 Насіння сільськогосподарських культур. Сортові та посівні якості. Технічні умови, ДСТУ 6068:2008 Насіння соняшнику. Сортові та посівні якості. Технічні умови, ДСТУ 4138-2002 "Насіння сільськогосподарських культур. Методи визначення якості. Покупець має право перевірити якість товару (насіння) лише у лабораторіях насіннєвої інспекції України, які мають дозвіл (ліцензію) на здійснення відповідної діяльності. Для лабораторного аналізу проводиться відбір зразків товару, який здійснюється за обов`язкової участі повноважних представників сторін та Торгово-промислової палати. Претензії щодо якості товару пред`являються Покупцем до застосування, але не пізніше 15 днів з дати отримання Товару (п. 3.1.1. Договору).

Строк поставки Товару орієнтовно визначається у Додатках до цього Договору та може бути скоригований Постачальником одноособово. Допускається дострокова поставка Товару. У разі дострокової поставки Постачальник зобов`язаний повідомити (в будь-якій формі) Покупця про дату дострокової поставки Товару (п.п. 4.1. - 4.2. Договору).

Загальна сума Договору є орієнтовною визначається сукупністю Додатків та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку Покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару). Сторони домовились, що Загальна вартість поставленого за цим договором Товару визначається сторонами на момент проведення остаточного та повного розрахунку Покупцем з Постачальником за поставлений Товар и порядку, визначеному Сторонами у Додатках до цього Договору. При цьому видані Постачальником податкові та видаткові накладні підлягають обов`язковому та безумовному коригуванню на дату проведення остаточного та повного розрахунку (оплати) за поставлений Товар. Покупець безумовно погоджується на таке коригування видаткових та податкових накладних та зобов`язаний отримати та підписати їх не пізніше дня їх отримання (п. 5.2. Договору).

Загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у сірок, встановлений в Додатках до цього Договору (п. 6.1. Договору).

Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривні. Сума у гривні, що підлягає сплаті Покупцем на виконання ним зобов`язань по Договору, визначається у Додатках до цього Договору. Розрахунок за товар Покупець здійснює в строки і розмірі визначеному Додатками. Покупець здійснює оплату (часткову оплату/передплату) за цим договором на підставі рахунків Постачальника, які ним виписані з урахуванням вищенаведених умов і додаткового узгодження Сторін не потребують (п. 6.4. та п. 6.5. Договору).

Поставка здійснюється на умовах та в місці поставки, визначених в Додатках до цього Договору (п. 7.1. Договору).

Перехід права власності на Товар відбувається в момент підписання видаткової накладної (п. 7.3. Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками Сторін, при умові їх використання. Строк дії цього Договору до 31 грудня 2019 року, але в будь- якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань згідно Договору (п. 10.1. Договору).

14.11.2019 року було укладено Специфікацію № 2 від 14.11.2019 року на поставку 10 мішків насіння соняшника PR 64 F 66* Круїзер на загальну суму 53 550,00 грн. з ПДВ зі 100% оплатою до 15 листопада 2019 року.

Позивачем згідно рахунку на оплату № 1511 від 14.11.2019 року за насіння соняшнику було перераховано Відповідачу 100 % попередньої оплати за Товар у розмірі 53550,00 грн. разом з ПДВ згідно платіжного доручення № 296 від 15.11.2019 року.

Також, Позивачем згідно рахунку на оплату № 1369 від 14.11.2019 року за насіння соняшнику Арізона було перераховано 100% попередня оплата у розмірі 149 529,96 грн. разом з ПДВ згідно платіжного доручення № 298 від 06.12.2019 року.

Загальна сума коштів, що були перераховані позивачем на рахунок відповідача згідно платіжних доручень склала 203 079,96 грн. Тобто, обов`язок щодо оплати за Товар Позивач виконав належним чином.

Відповідач здійснив поставку Товару частково насіння соняшника Арізона на загальну суму 14 953,00 грн. згідно видаткової накладної № 5-00004 від 13 травня 2020 року по рахунку на оплату № 1369 від 14 листопада 2019 року.

В зв`язку з не повною поставкою товару позивач 14.05.2020 направив відповідачу лист №2 з проханням повернути кошти за непоставлену продукцію в сумі м.і .488 126,96 грн., які були перераховані згідно платіжного доручення № 296 від 15 листопада 2019 року за рахунком № 1511 від 14.11.2019 року та № 298 від 06 грудня 2019 року за рахунком № 1369 від 14.11.2019 року за насіння соняшнику.

Відповідач платіжним дорученням № 2544 від 27 травня 2020 року частково повернув Позивачу кошти у сумі 20 000,00 грн.

Станом на момент звернення до суду відповідач кошти в сумі 168126,96 грн позивачу не повернув.

Відповідачем зазначені обставини жодним чином не спростовані.

Вище викладені обставини, стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення 178555,83грн заборгованості, з яких 168126,96 грн. попередня оплата за товар, 2006,42 грн. 3% річні та 8422,45 грн пеня.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного договору, позивач перерахував відповідачу попередню оплату за договором, що складає 203079,96 грн. та підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними дорученнями №296 від 15.11.2019 та №298 від 06.12.2019 (а.с.19-20).

У свою чергу, відповідач 13.05.2020 здійснив поставку товару лише на суму 14953,00 грн.

З огляду на викладене, відповідачем не здійснено поставки товару відповідно до умов договору поставки №52-МЛ від 14.11.2019 р.

За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 ГК України).

Як зазначалось вище, позивач звернувся до відповідача листом №2 від 14.05.2020 з вимогою повернути попередню оплату за непоставлений товар в розмірі 188126,96 грн. (а.с.22).

На лист відповідач відреагував лише 27.05.2020 здійснивши повернення коштів в розмірі 20000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2544 від 27.05.2020 р.(а.с. 21).

Тому на день розгляду справи неповернутими залишилась сума попередньої оплати в розмірі 168126,96 грн.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання договору поставки або повернення попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 168126,96 грн. не надав та доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення попередньої оплати є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

Крім суми попередньої оплати позивач просить стягнути з відповідача 2006,42 грн. - 3% річних та 8422,45 грн - пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення попередньої оплати, позивачем нараховано відповідачеві 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Право вимоги повернення суми попередньої оплати є правовим наслідком невиконання продавцем обов`язку з поставки, і не може вважатись грошовим зобов`язанням (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Проте, враховуючи, що зобов`язання відповідача щодо повернення попередньої оплати набуло статусу грошового зобов`язання після спливу 7 днів з моменту пред`явлення вимоги відповідно до ст. 530 ЦК України.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 3% річних, за період визначений позивачем, суд помилок не виявив, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 2006,42 грн. - 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 12.2. Договору за порушення строків виконання зобов`язань за цим Договором Сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій Стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочки.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, за період визначений позивачем, суд помилок не виявив, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 8422,45 грн пені підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо поставки товару чи повернення попередньої оплати тощо.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-80, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнер Агро" (вул. Соснова, 17, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, 23223, ) на користь Селянського (фермерського) господарства "Надія" (вул. Миру, буд. 28, с. Зелене, Новомиколаївський район, Запорізька область, 70140, ) 168126,96 грн. попередньої оплати, 2006,42 грн 3% річних, 8422,45 грн - пені та 2678,35 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 20 січня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Миру, буд. 28, с. Зелене, Новомиколаївський район, Запорізька область, 70140)

3 - відповідачу (вул. Соснова, 17, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, 23223)