УХВАЛА

13 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 907/106/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2020

за позовом Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління

до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера"

про зобов`язання повернути попередню оплату та стягнення штрафних санкцій у сумі 107 810,08 грн. за договором підряду від 05.07.2018 № 209

та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера"

до Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління

про стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 43 393,23 грн. за договором підряду від 05.07.2018 № 209,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2020 (згідно з відміткою на конверті) Заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (далі - прокурор, скаржник) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2020 (дата складення повного тексту постанови - 19.10.2020) зі справи № 907/106/19; рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2019 залишити в силі. Крім того, скаржник просив поновити пропущений строк на касаційне оскарження оспорюваної постанови та повідомити скаржника про дату та час розгляду касаційної скарги у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 07.12.2020 касаційну скаргу прокурора у справі № 907/106/19 залишено без руху, оскільки скаржником в порушення вимог пункту 5 частини першої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неналежним чином обґрунтовані підстави (підстава), на яких (якій) подається касаційна скарга із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 287 ГПК України; надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги. При цьому Судом зазначено, що оскільки скаржник обґрунтовує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, то прокурор окрім посилань на пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України та на неправильне застосування судом норм попередньої інстанції матеріального права й порушення норм процесуального права, повинен описати правовідносини та належно обґрунтувати мотиви (із чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від зазначеного висновку Верховного Суду. Крім того, Верховним Судом зазначено, що ціна позову у справі № 907/106/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому є малозначною. При цьому касаційна скарга прокурора не містить належних доводів щодо відкриття провадження у малозначній справі та не свідчить про виконання скаржником імперативних вимог пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

29.12.2020 (згідно з відмітками на конверті) скаржник звернувся касаційною скаргою у новій редакції, на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07.12.2020. Водночас друга редакція касаційної скарги повторно оформлена з порушенням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Так прокурор повторно зазначає підставою для оскарження спірної постанови апеляційної інстанції пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України та наполягає на необхідності відступлення від висновку, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Однак, належне обґрунтування мотивів відступлення від зазначеного висновку в контексті спірних правовідносин (із чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) у новій редакції касаційної скарги відсутнє. Як і відсутнє належне обґрунтування відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Прокурором оскаржується постанова апеляційного господарського суду, тобто рішення суду, передбачене пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з відповідним посиланням на статтю 287 цього Кодексу. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Так поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1) послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2) описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України); 3) пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, яка не містить такого висновку та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4) посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України. При цьому на підтвердження зазначених у касаційній скарзі підстав для скасування судових рішень і направленням справи на новий розгляд за пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України позивач має довести обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 (за сукупністю) частини другої статті 287 ГПК України (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Крім того, Верховний Суд зазначає, що право на апеляційний перегляд справи та лише у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення визначено пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, який кореспондується з положеннями статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частиною першою статті 17 ГПК України.

Предметом позову в даній справі є позовні вимоги про повернення попередньої оплати та стягнення штрафних санкцій у сумі 107 810,08 грн. за договором підряду від 05.07.2018 № 209 та зустрічні позовні вимоги про стягнення боргу за виконані роботи у сумі 43 393,23 грн. Отже, загальна ціна позову складає 151 203,31 грн. Позов у зазначеній справі подано у 2019 року.

Поряд із цим пунктом 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Однак, прокурором вимоги змісту пунктом 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу повторно не виконані.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду підкреслює, що відповідно до імперативного змісту норм ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту касаційної скарги та визначених судом строків на усунення її недоліків.

Таким чином, протягом встановленого вказаним Судом строку, прокурором не усунуто недоліків поданої ним касаційної скарги, оскільки не наведено належного обґрунтування підстав для оскарження спірної постанови апеляційного господарського суду в контексті необхідності відступлення від висновку, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, в контексті спірних правовідносин (із чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті). А також не обґрунтовано жодним чином підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. У зв`язку із чим, колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її форми та змісту.

Поряд із цим Верховний Суд нагадує, що відповідно до змісту частини восьмої статті 174 ГПК України скаржник не позбавлений права повторного звернення з касаційною скаргою в загальному порядку після усунення її недоліків.

З огляду на те, що касаційна скарга прокурора зі справи № 907/106/19 підлягає поверненню без розгляду, клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги та повідомлення скаржника про дату та час розгляду касаційної скарги у цій справі не розглядаються.

З огляду на викладене та керуючись статтею 234, частиною п`ятою статті 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2020 зі справи № 907/106/19 повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова