ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3841/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартбіолаб», 61072, м. Харків, пр. Науки, 27 Б, кім. 607, ;
до Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України», 62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ;
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартбіолаб» (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України», в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 18/01 від 18.07.2017 у розмірі 27924, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1901, 52 грн. та 3 % річних у розмірі 1601, 02 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2020 відкрито провадження у справі № 922/3841/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Ухвалу про відкриття провадження було направлено сторонам по справі, в тому числі відповідачу, на адресу, яка вказана в позовній заяві та зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Вказану ухвалу відповідачем було отримано 03.12.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, що вказує на повідомлення належним чином Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» про відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч. 1 статті 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Проте, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ч. 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань від відповідача до суду не надходило.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (ч. 8 статті 252 ГПК України).

Згідно з ч. 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Харківської області встановив наступне.

18.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартбіолаб» (виконавець) та Державним підприємством «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» (замовник) укладено Договір № 18/01, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги по ветеринарно консультаційному обслуговуванню замовника. Послуги пов`язані з профілактикою, діагностикою, лікуванням хвороб тварин, та їх утримання, а саме: розробкою та впровадженням заходів щодо забезпечення ветеринарного благополуччя замовника проти вірусних, бактеріальних та змішаних вірусно бактеріальних респіраторно кишкових і геніальних хвороб тварин; виїздом лікарів ветеринарної медицини, оглядом тварин; консультування по догляду, утриманню, годуванню тварин; корекція призначення схем лікування; складання індивідуальних схем проведення вакцинацій, імунотерапій тварин тощо (а.с. 31-37).

Відповідно до п. 1.3. Договору, замовник оплачує послуги виконавця в розмірі й у терміни, визначені Договором.

Згідно з п. 2.1. Договору, вартість наданих послуг є договірною і визначається виконавцем за погодженням сторін на підставі Протоколу узгодження договірної ціни (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до Протоколу № 1 узгодження договірної ціни за надання послуг від 18.07.2017, вартість послуги аналіз результатів серологічних досліджень на наявність антитіл до збудника респіраторно - синцитіальної інфекції складає 150, 00 грн. (а.с. 34).

Згідно з Протоколом № 2 узгодження договірної ціни за надання послуг від 28.09.2018, вартість послуги:

- аналіз результатів мікробіологічного дослідження на пастерельоз складає 340, 00 грн.

- індикація ДНК збудника РРСС у ПЛР складає 800, 00 грн.

- індикація ДНК збудника хламідіозу у ПЛР складає 770, 00 грн. (а.с. 35).

Відповідно до Протоколу № 3 узгодження договірної ціни за надання послуг від 29.10.2018, вартість послуги:

- оцінка якості грубих і соковитих кормів складає 700, 00 грн.;

- оцінка якості молока 100, 00 грн.;

- аналіз результатів мікробіологічного дослідження на стрептококкоз складає 348, 00 грн.;

- аналіз результатів мікробіологічного дослідження на стафілококкоз складає 320, 00 грн.;

- аналіз результатів мікробіологічного дослідження на колібактеріоз складає 340, 00 грн. (а.с. 36).

Згідно з Протоколом № 4 узгодження договірної ціни за надання послуг від 14.11.2018, вартість послуги:

- індикація РНК збудника лейкозу у ПЛР складає 500, 00 грн.;

- індикація ДНК збудника ІРТ у ПЛР складає 580, 00 грн.;

- індикація РНК збудника ПГ-3 у ПЛР складає 580, 00 грн. (а.с. 37).

Відповідно до п. 2.3. Договору, остаточна оплата послуг виконавця, передбачених п.п. 1 цього Договору, здійснюється замовником протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акта приймання здавання виконаних робіт, шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок виконавця і за необхідністю регулюються додатковими угодами, які є невід`ємною частиною даного договору.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 41960, 00 грн., що підтверджується:

- актом надання послуг № 523 від 23.11.2018 на суму 11480, 00 грн.;

- актом надання послуг № 543 від 23.11.2018 на суму 3480, 00 грн.;

- актом надання послуг № 584 від 18.12.2018 на суму 16670, 00 грн.;

- актом надання послуг № 611 від 26.12.2018 на суму 7200, 00 грн.;

- актом надання послуг № 546 від 27.06.2019 на суму 3130, 00 грн. (а.с. 49-53).

Вказані акти надання послуг підписані уповноваженими представниками сторін без будь яких зауважень.

Водночас, відповідачем сплачено на користь позивача лише 14036, 00 грн., що підтверджується випискою із особового рахунку (а.с. 43-48).

Відповідно до Довідки про стан взаємних розрахунків за період: 01.01.2018-27.11.2020 заборгованість Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» за Договором № 1/01 від 18.07.2017 складає 27924,00 грн. (а.с. 42).

28.09.2020 позивачем на адресу відповідача направлено Претензію вих. № 343 з вимогою сплатити заборгованість за Договором № 1/01 від 18.07.2017 у розмірі 27924,00 грн. Однак відповіді на претензію надано не було та заборгованість не сплачено(а.с. 58-63).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також нарахування відповідачу на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат у розмірі 1901, 52 грн. та 3 % річних у розмірі 1601, 02 грн.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 статті 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За своєю правовою природою Договір № 18/01 від 18.07.2017 є договором про надання послуг, за яким одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 стаття 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем умови Договору № 18/01 від 18.07.2017 виконано у повному обсязі та надано відповідачу послуги загальною вартістю 41960, 00 грн., однак відповідачем оплачено послуги лише у сумі 14036, 00 грн.

Згідно зі статтями 525 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач, в установленому ГПК України порядку, обставини, які повідомлені позивачем не спростував, жодних доказів не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» заборгованості за Договором № 18/01 від 18.07.2017 у розмірі 27924, 00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 3 % річних у розмірі 1601, 20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1901, 52 грн., суд виходить з наступного.

Вимогами статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних у розмірі 1601, 20 грн. за період:

- за актом надання послуг № 523 від 23.11.2018 за період з 26.11.2018 по 27.11.2020 у розмірі 20, 46 грн.;

- за актом надання послуг № 543 від 23.11.2018 за період з 28.11.2018 по 27.11.2020 у розмірі 208,83 грн.;

- за актом надання послуг № 584 від 18.12.2018 за період з 21.12.2018 по 27.11.2020 у розмірі 968,81 грн.;

- за актом надання послуг № 611 від 26.12.2018 за період з 14.01.2019 по 27.11.2020 у розмірі 270,84 грн.;

- актом надання послуг № 546 від 27.06.2019 за період з 02.07.2019 по 27.11.2020 у розмірі 132, 26 грн., судом встановлено, що розрахунок позивача є помилковим.

Судом здійснено власний розрахунок за допомогою системи «Законодавство» та встановлено що сума яка підлягає до стягнення становить 1598,80 грн., а саме:

- за актом надання послуг № 523 від 23.11.2018 за період з 29.11.2018 по 27.11.2020 у розмірі 20, 37 грн.;

- за актом надання послуг № 543 від 23.11.2018 за період з 29.11.2018 по 27.11.2020 у розмірі 208,83 грн.;

- за актом надання послуг № 584 від 18.12.2018 за період з 22.12.2018 по 27.11.2020 у розмірі 967,44 грн.;

- за актом надання послуг № 611 від 26.12.2018 за період з 14.01.2019 по 27.11.2020 у розмірі 270,45 грн.;

- актом надання послуг № 546 від 27.06.2019 за період з 03.07.2019 по 27.11.2020 у розмірі 132, 00 грн.

В решті нарахованих позивачем суми 3 % річних у розмірі 2,40 грн. слід відмовити як безпідставно нарахованої.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у розмірі 1901, 52 грн. суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, з урахуванням чого, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 1901, 52 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог у сукупності та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 18/01 від 18.07.2017 у розмірі 27924, 00 грн., інфляційних втрат у розмірі 1901, 52 грн. та 3 % річних у розмірі 1598,80 грн.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвоката Панфілової Д.А., з метою надання йому юридичних послуг з приводу захисту інтересів в суді, про що було укладено відповідний договір № 02/20 про надання правової допомоги від 24.02.2020 (а.с. 64-70).

Факт надання юридичних послуг підтверджуються наявними в матеріалах справи документами :

- копією договору № 02/20 про надання правової допомоги від 24.02.2020 (а.с. 64-70);

- копією платіжного доручення № 519 від 27.11.2020 на суму 10000, 00 грн., призначення платежу: за юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги № 2/20 від 24.02.2020 та акту б/н від 27.11.2020 за складання позовної заяви (а.с. 71);

- оригіналом Ордера серії ХВ № 1931 від 27.11.2020 (а.с. 73);

- копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002031 (а.с. 72).

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цієї справи суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тобто витрати на послуги адвоката мають бути фактично понесеними та підтвердженими належними фінансовими документами.

Колегія суддів Касаційного господарського суду Верховного суду у своїй постанові від 05.02.2019 у справі № 906/194/18 та постанові від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18 зауважила, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Позивачем надано до суду докази фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000, 00 грн., зокрема, платіжне доручення № 519 від 27.11.2020 на суму 10000, 00 грн., призначення платежу: за юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги № 2/20 від 24.02.2020 та акту б/н від 27.11.2020 за складання позовної заяви (а.с. 71);

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, беручи до уваги, що відповідач в порядку, визначеному п. 5 статті 126 ГПК України не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000, 00 грн.

Крім того, в силу статті 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2101, 83 грн. підлягають стягненню з відповідача, в іншій частині залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартбіолаб» (61072, м. Харків, пр. Науки, 27 Б, кім. 607, ) заборгованість за Договором № 18/01 від 18.07.2017 у розмірі 27924, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1901, 52 грн., 3 % річних у розмірі 1598, 80 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2101, 83 грн. і витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000, 00 грн.

В інший частині відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартбіолаб» (61072, м. Харків, пр. Науки, 27 Б, кім. 607, ).

Відповідач: Державне підприємство «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ).

Повне рішення складено "14" січня 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк