Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1047/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до відповідача Березнівської гімназії Березнівської районної ради Рівненської області імені Миколи Буховича про стягнення в сумі 3 531, 38 грн.

представники:

від позивача: Джус Г.Л.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Березнівської гімназії Березнівської районної ради Рівненської області імені Миколи Буховича про стягнення в сумі 3 531, 38 грн.

Ухвалою суду від 11.05.2020 року позовну заяву залишено без руху. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати господарському суду через відділ канцелярії та документального забезпечення у 5-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області докази сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн. (в оригіналі) та докази зарахування цих коштів до спеціального фонду державного бюджету.

18 листопада 2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "15" грудня 2020 року.

14 грудня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що Порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 10.06.2004 №7-6, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 за №1000/9599 на момент виникнення спірних відносин ще не був прийнятий та не набув чинності, а тому не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Крім того, зазначає, що позиція позивача щодо подання Березнівською гімназією неправдивих відомостей та подання неправильних форм звітності є надуманою та такою, що не відповідає дійсності.

В судовому засіданні 15.12.2020 року оголошено перерву до 23.12.2020 року.

В судовому засіданні 23.12.2020 року оголошено перерву до 13.01.2021 року.

У судовому засіданні 13.01.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

В судове засідання 13.01.2021 року представники відповідача не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши у судовому засіданні подані сторонами та учасниками судового розгляду документи і матеріали справи в сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що з 29.10.2003 року ОСОБА_1 призначена пенсія із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 4-5).

Як зазначає позивач, до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, із заявою про перерахунок пенсії 15.01.2016 року звернулася ОСОБА_1 , яка працювала вчителем математики з 15.08.1989 року.

При цьому Березнівською гімназією до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі при призначенні пенсії подані 08.11.2003 року Індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.01.2003 по 30.09.2003 року, з позначкою типу форми "призначення пенсії" із заробітною платою по застрахованій особі ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) загальною сумою 8 761,78 грн. (а.с.6-8).

Повторно посадовими особами Березнівської гімназії були подані Індивідуальні відомості про застраховану особу ( ОСОБА_1 ) з позначкою типу форми "початкова" (замість "коригуюча") за період з 01.01.2003 по 31.12.2003, у якій зазначено той же розмір заробітної плати, що і в попередніх ІНДАНИХ (за 9 місяців) (а.с.9-10).

Позивачем зазначено, що усі дані про заробітну плату застрахованих осіб, поданих страхувальниками, зберігаються у Центральному сховищі ПФУ. За умови співпадіння основних реквізитів індивідуальних відомостей на застраховану особу у системі персоніфікованого обліку відбувається технологічна заміна попередньо накопичених відомостей в обліковій картці особи на актуальні відомості. Така заміна відбувається тільки на центральному рівні. У випадку, коли основні реквізити індивідуальних відомостей на застраховану особу не співпадають, у Центральному сховищі залишаються актуальними обидва документи, що призводить до недостовірного відображення розміру заробітної плати застрахованої особи, а саме задвоєнню заробітної плати за період співпадіння по обох звітах з позначками "Призначення пенсії" та "Початкова".

Недостовірні відомості при поданні вищезазначених Індивідуальних відомостей про застраховану особу за той самий період призвело до збільшення заробітної плати за січень-вересень 2003 року (подвоєння) при обчисленні розміру при перерахунку пенсії відповідно до заяви ОСОБА_1 від 15.01.2016 року.

Таким чином, переплата пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року становить 3 531,38 гривень.

З метою досудового врегулювання спору Головним управлінням надіслано на адресу відповідача лист-претензію №1700-08-8/25344 від 27.08.2020 року для вирішення питання щодо добровільного повернення надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 3 531,38 грн., проте дана претензія залишена без задоволення (а.с. 21-22).

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивачем з даною позовною заявою до суду.

Вказані обставини підтверджуються наданими суду та дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з відшкодуванням суми переплати пенсії в розмірі 3 531,38 грн., регулювання яких здійснюється ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ЗУ "Про пенсійне забезпечення" ГК України, ЦК України, тощо.

З 29.10.2003 року ОСОБА_1 призначена пенсія із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Березнівською гімназією до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі при призначенні пенсії подані 08.11.2003 року Індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.01.2003 по 30.09.2003 року, з позначкою типу форми "призначення пенсії"

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 10.06.2004 №7-6, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 за №1000/9599 та вказує, що зазначений нормативний документ був чинний на момент виникнення спірних відносин.

Відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493 ( 493/92 ) "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації і набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Таким чином, Порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 10.06.2004 №7-6, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 за №1000/9599 на момент виникнення спірних відносин ще не був прийнятий та не набув чинності, а тому не може застосовуватися до спірних правовідносин.

На момент виникнення спірних правовідносин, а саме: подання Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (тип "призначення пенсії", "початкова") діяла Інструкція про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України (постанова правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 року N 16-6, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 р. за N 998/6189 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 9.3 Інструкції на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка з постійним індивідуальним ідентифікаційним номером Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. У персональній обліковій картці застрахованої особи містяться її анкетні дані, накопичуються щорічні звіти про сплату страхового збору (внесків) та відомості про стаж роботи з усіх місць роботи, а також відомості про нарахування, сплату пенсій фізичній особі та надання їй соціальних послуг.

Пунктом 9,4. Інструкції встановлено, що платники збору, визначені в підпунктах 2.1 - 2.3 пункту 2 цієї Інструкції, зобов`язані один раз на рік до 1 квітня поточного року подати до органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації за попередній звітний рік необхідний комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб, на користь яких платник здійснює загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До складу базового комплекту документів первинної звітності персоніфікованого обліку входять: відомості про роботодавця (за формою згідно з додатком 12); індивідуальні відомості про застраховану особу (за формою згідно з додатком 13); список підстав, що дають право на застосування пільг робітникам підприємства при визначенні пенсії (за формою згідно з додатком 14); список осіб, що працюють або працювали в роботодавця у звітному році (за формою згідно з додатком 15); відомості про осіб, що мають підстави для зарахування стажу роботи без сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України (за формою згідно з додатком 16).

ОСОБА_1 після призначення пенсії продовжувала працювати в Березнівській гімназії.

На виконання положень пункту 9.4. Інструкції 04.02.2004 року працівниками Відповідача було підготовлено та подано до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі звіт Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (тип форми "початкова") за 2003 звітний рік, номер пачки документів в ПФУ 9499.

Позивач в позовній заяві вказує, що Березнівською гімназією подано недостовірні відомості при подачі Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодних відомостей, які б підтверджували факт подання Березнівською гімназією неправдивих відомостей при подані Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 . В той же час. заробітна плата, відображена в Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 відповідає первинним документам страхувальника (а.с. 50).

15 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі із заявою про перерахунок пенсії.

18 квітня 2016 року в Березнівській гімназії управлінням Пенсійного фонду України в Березнівському районі проведено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, до переліку питань щодо проведення перевірки включено питання персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості, подані роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства, до реєстру застрахованих осіб, відповідають даним обліку страхувальника.

За результатами проведеної перевірки підготовлено Акт, який складається за результатами проведення планової (позапланової) перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування №22 від 18.04.2016 року (далі - Акт), в якому відображено виявлене задвоєння картки з типом форми "призначення пенсії" та вказано на необхідність її скасування (а.с. 51-56).

З метою усунення виявлених недоліків Березнівською гімназією подано до управління Пенсійного фонду в Березнівському районі Індивідуальні відомості про застраховану особу з типом форми "скасовуюча" за період з 01.01.2003 по 30.09.2003 (реєстраційний номер пачки 2000432) (58-60).

В той же час, форма звіту "Індивідуальні відомості про застраховану особу" ОСОБА_1 , подані Березнівською гімназією 08.11.2003 року та 04.02.2004 року відповідає формі, яка передбачена Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України (Постанова правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 року N 16-6, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 р. за N 998/6189).

Таким чином, позиція позивача щодо подання Березнівською гімназією неправдивих відомостей та подання неправильних форм звітності не підтвердилась під час розгляду справи.

Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Частиною 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Пунктом 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними для стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 374/7695 (далі - Порядок) встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, стаття 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" містить вичерпний перелік випадків, коли надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії, а саме: потрібні наявність зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Крім того, саме цією нормою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено спосіб повернення надмірно виплаченої пенсії: добровільно пенсіонером або па підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначений Порядком.

В позовній заяві позивач вказує на подання відповідачем недостовірних даних, однак в позові відсутні дані щодо прийняття рішення головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо стягнення надмірно виплаченої пенсії відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними для стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695.

Отже, утримання виплаченої надміру суми пенсії, відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера (надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством) та подання страхувальником недостовірних даних у спосіб, передбачений Порядком. Законодавцем передбачені лише два вийнятки з цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача (ст. 1215 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 року у справі № 501/2500/15-ц зазначив, що до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися рахунковими помилками не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, неправильне написання суми, помилки при введенні початкових даних до комп`ютерної програми, які не потребують правової оцінки.

Отже, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики, і не більше. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.

В постанові Верховним Судом від 28.03.2018 року у справі № 173/166/17 висловлена позиція, що зазначене у ст. 1215 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводить таку виплату та недобросовісності з боку набувача.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 Цивільного кодексу України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

В позовній заяві не наведено обставин та не надано доказів того, що позивачем було допущено рахункову помилку у нарахуванні пенсії та не надано доказів недобросовісності з боку відповідача.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, за змістом частини 2 статті 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відтак, виходячи з положень статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Водночас саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки з заподіяними збитками.

При цьому, позивач, в порядку ст.ст. 73, 74 та 76 Господарського процесуального кодексу України, не довів наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою та наявності вини у відповідача.

Відповідно до положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, верховенство права є одним з основних принципів (засад) господарського судочинства.

Зміст цього принципу полягає в тому, що верховенство права є засобом для досягнення внутрішньої мети права і правової системи загалом - забезпечення пріоритету природних прав людини. Принцип верховенства права є істотною характеристикою співвідношення між людиною і державою. За допомогою його дії діяльність держави спрямовується на виконання мети - утвердження і забезпечення прав людини.

У доповіді Венеційської комісії (схваленій на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року) на підставі аналізу правових систем європейських держав у пошуках спільних елементів, характерних для "верховенства права", запропоновано щонайменше 6 необхідних елементів, яких необхідно дотримуватися не лише формально, але й по суті. Ними є: 1) законність, включно з прозорим, підзвітним і демократичним процесом прийняття законів; 2) правова визначеність; 3) заборона довільності у прийнятті рішень; 4) доступ до правосуддя, що здійснюється незалежним і безстороннім судом, включно з можливістю оскаржити в суді адміністративні акти; 5) повага до прав людини; 6) недискримінація і рівність перед законом.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання).

Суд вважає за необхідне застосувати зазначені принципи під час вирішення цього спору.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема за якою ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" і "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії"). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права. Зазначені рішення ЄСПЛ застосовуються у цій справі як джерело права.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом не встановлено, що переплата пенсії ОСОБА_1 мала місце внаслідок протиправних дій відповідача (вини), а відтак відсутні як факт протиправної поведінки останнього так і причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, що є підставою для відмови у позові Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Березнівської гімназії Березнівської районної ради Рівненської області імені Миколи Буховича про стягнення надміру виплаченого розміру пенсії у сумі 3 531,38 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Березнівської гімназії Березнівської районної ради Рівненської області імені Миколи Буховича про стягнення в сумі 3 531, 38 грн. - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 18 січня 2021 року.

Суддя Романюк Ю.Г.