УХВАЛА

18 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/3667/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області

(головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Лічман Л.В., Погребна К.Ф)

від 08.07.2020

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Будішевська Л.О.; судді: Таран С.В., Поліщук Л.В.)

від 15.10.2020

у справі № 916/3667/19

за позовом ОСОБА_2

до Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон"

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3

про визнання недійсними рішень загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 у справі №916/3667/19 позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", які оформлені протоколом загальних зборів № 1 від 17.03.2019.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 у справі №916/3667/19 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі №916/3667/19, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 09.12.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі №916/3667/19 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у касаційній скарзі не зазначено жодної з підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Від ОСОБА_1 11.01.2021 до суду, на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 09.12.2020, надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначає, що виключний перелік підстав касаційного оскарження постанови апеляційної інстанцій визначений для більшості судових справ, які мають подібні правовідносини, до викладених у постановах Верховного Суду, а справа №916/3667/19 не має прямих аналогів у практиці Верховного Суду через прийняття неправосудного рішення за наявності в матеріалах справи великої кількості належними чином не досліджених доказів. Також зазначає, що підставами касаційного оскарження є невиконання вимог ч. 1, 2 ст. 269, 278 ГПК України, ст. 55, 167 ГК України.

Разом з тим у заяві не зазначено жодної конкретної з підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України (конкретний пункт частини 2 статті 287 ГПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Крім того, заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Лише посилання скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, неврахування висновків Верховного Суду, без зазначення конкретних норм права (пункт, частина, стаття), які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Водночас у касаційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_1 не наведено конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень, визначену (визначені) у частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, тобто скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не усунуто недоліки касаційної скарги відповідно до вимог ухвали Верховного Суду від 09.12.2020, вона вважається неподаною та підлягає поверненню.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлений права на повторне звернення з касаційною скаргою оформленою належним чином відповідно до вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 292 Господарського процесуального кодексу України Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі №916/3667/19 повернути скаржнику.

2. Надіслати учасникам справи копії даної ухвали.

3. Надіслати скаржнику копію даної ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами. Касаційну скаргу приєднати до матеріалів справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй