РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.01.2021Справа № 910/16568/20

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Житлово-експлуатаційної контори «Житлоексплуатація»

про стягнення 123756,98 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з указаним позовом про стягнення з Житлово-експлуатаційної контори «Житлоексплуатація» (далі - відповідач) 109857,72 грн. заборгованості за поставлену відповідачу за період з вересня 2013 року до жовтня 2018 року теплову енергію у гарячій воді, а також нарахованої за прострочення сплати вказаної заборгованості 8129,47 грн. інфляційних втрат та 5769,79 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання теплової енергії у гарячій воді №1541025 від 03.01.2012 (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Київенерго» та відповідачем. Позивач отримав право вимоги за Договором на підставі укладеного 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та позивачем договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 (далі - Договір цесії).

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2012 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»; Постачальник) та відповідачем (Споживач) було укладено Договір, відповідно до якого Постачальник зобов`язався виробити та поставити теплову енергію Споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а Споживач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору Постачальник зобов`язувався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із Споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими Споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеного у додатку № 1, а саме до будинку №17 по вул. Максима Кривоноса , 17 у м. Києві.

Згідно з умовами пункту 2.3.1 Договору відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в обсягах та в терміни та за тарифами, які передбачені в додатку № 2 до Договору.

Додатком № 2 до Договору передбачені порядки визначення кількості спожитої теплової енергії, тарифів на теплову енергію та порядок розрахунків.

Пунктом 1 додатку № 2 до Договору передбачено, що розрахунки з відповідачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими Постачальнику органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання - Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України.

Відповідно до пункту 10 додатку № 2 до Договору Споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок Постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, а до 25 числа поточного місяця сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок Постачальника згідно з його розрахунком.

Враховуючи умови пунктів 4.1, 4.3 Договору та те, що заяви про припинення Договору на адресу Постачальника не надходили, у спірний період (з вересня 2013 року до жовтня 2018 року) Договір був діючим.

Позивач стверджує, що Постачальником належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 17, однак відповідач її в повному обсязі не оплачував.

За даними ПАТ «Київенерго» та позивача за період з вересня 2013 року до жовтня 2018 року включно у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 11.10.2018 (дату укладання Договору цесії) склала 109857,72 грн. (довідка про стан розрахунків за спожиту від ПАТ «Київенерго» теплоенергію до 01.05.2018 додана до матеріалів справи).

Факт постачання відповідачу теплової енергії та її обсяг, а також вказана сума заборгованості за Договором відповідачем не спростована.

Матеріали справи також не містять доказів того, що відповідачем були висловлені якісь претензії щодо кількості, якості чи вартості поставленої теплової енергії. Відповідач не надав суду відповідних заперечень і доказів на спростування зазначеного.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», позивача визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З матеріалів справи також слідує, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» (Кредитор) та позивачем (Новий кредитор/Позивач) було укладено Договір цесії, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Кредитор відступив, а позивач набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії.

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку № 1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від Кредитора до позивача в момент підписання сторонами Додатку № 1 до цього договору (пункт 1.2 Договору цесії).

Згідно з пунктом 3.4.2 Договору цесії позивач має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

На виконання умов Договору цесії між Кредитором та позивачем було укладено Додаток № 1 до цього договору, відповідно до пункту 378 якого позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати останнім заборгованості за теплову енергію спожиту до 01.05.2018 за Договором у сумі 109857,72 грн.

Відповідно до пункту 1.3 Договору цесії Кредитор відступає, а позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень).

Вказані обставини підтверджуються залученими до матеріалів справи копіями вказаних вище договорів разом із додатками, звернення-доручення відповідача про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.01.2012, довідкою про стан розрахунків за спожиту від ПАТ «Київенерго» теплоенергію до 01.05.2018 відповідачем, копією акта № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли баз даних білінгових систем ПК «БІТеК» та ПК «Уніван - Термал» від 11.10.2018.

За таких обставин справи, позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За своєю правовою природою Договір є договором енергопостачання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Однак, як слідує з пояснень позивача, та не спростовується матеріалами справи, відповідач у порушення умов Договору та зазначених вимог закону свої зобов`язання з оплати отриманої теплової енергії виконав не у повному обсязі, внаслідок чого за відповідачем обліковується за спірний період заборгованість у сумі 109857,72 грн., яка відповідачем належними та допустимими доказами не спростована.

Враховуючи наведені докази та положення статей 74, 79 ГПК України, суд вважає доведеною обставину постачання на користь відповідача теплової енергії та наявності у останнього заборгованості з її оплати у вказаній вище сумі.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За встановлених судом обставин, позивач отримав право вимоги до відповідача щодо стягнення з нього заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 109857,72 грн. та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З доданих до позовної заяви детальних розрахунків позивача вбачається, що ним за загальний період з листопада 2018 року до серпня 2020 року включно на суму прострочення нараховані відповідачу 8129,47 грн. інфляційних втрат та 5769,79 грн. 3% річних.

Заперечень щодо здійснених позивачем нарахувань та наведених ним сум, а також контррозрахунку нарахованої заборгованості та фінансових санкцій, відповідачем суду надано не було.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум фінансових санкцій, і визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, а відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Житлово-експлуатаційної контори «Житлоексплуатація» (Україна, 03048, місто Київ, вул. Ернста, будинок 12, офіс 62-А; ідентифікаційний код 33234260) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (Україна, 01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421) 109857,72 грн. (сто дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень 72 копійки) заборгованості за спожиту теплову енергію, 8129,47 (вісім тисяч сто двадцять дев`ять гривень 47 копійок) інфляційних втрат та 5769,79 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень 79 копійок) 3% річних, а також 2102 (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків