СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2021 р. Справа № 905/1927/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя Зубченко І.В.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача-1 - Макаренко М.І. (адвокат), за свідоцтвом, ордерами та договорами;

від позивача-2 - Макаренко М.І. (адвокат), за свідоцтвом, ордерами та договорами;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Краматорськ та ОСОБА_2 , м. Краматорськ вх. № 3298 Д/З на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.11.2020 р. у справі № 905/1927/20 (суддя - Харакоз К.С.)

за позовом

1. ОСОБА_1 , м. Краматорськ

2. ОСОБА_2 , м. Краматорськ

до

1. Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут», м. Краматорськ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла Пагода», м. Краматорськ

про визнання договорів дарування недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав

ВСТАНОВИЛА:

04.11.2020 р. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач-1) та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач-2) звернулися до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла Пагода» (далі - ТОВ «Біла Пагода», відповідач-2) про:

- визнання недійсним договору дарування від 05.06.2019 р. за реєстровим номером 1393, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» та ТОВ «Біла Пагода» щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського округу Баженовою Л.В., та визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47213600 від 05.06.2019 р., номер запису про право власності 31870516;

- визнання недійсним договору дарування від 05.06.2019 р. за реєстровим номером 1392, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» та ТОВ «Біла Пагода» щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського округу Баженовою Л.В., та визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47212704 від 05.06.2019 р., номер запису про право власності 31869654;

- визнання недійсним договору дарування від 05.06.2019 р. за реєстровим номером 1394, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» та ТОВ «Біла Пагода» щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського округу Баженовою Л.В., та визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47214898 від 05.06.2019 р., номер запису про право власності 31871668.

В обґрунтування позову позивачі посилаються на наступні обставини:

- позивачі були співзасновниками інституту, яким належить по 13 % частки у статутному капіталі відповідача-1;

- рішенням загальних зборів від 07.04.2017 р. розглянуто питання щодо виходу позивачів зі складу засновників, відповідні відомості були внесені до ЄДРПОУ. Цим же рішенням загальних зборів визначено, що виплату вартості частини майна пропорційно частці позивачів слід провести після затвердження звіту за 2017 рік і в строк до 05.04.2018 р.;

- 03.05.2018 р. позивачі звернулися до відповідача-1 із заявами, в яких просили виплатити належну їм частину вартості майна, але така виплата так і не була здійснена;

- ще у квітні 2018 року відповідач-1 повинен був сплатити ринкову вартість частки позивачам як колишнім учасникам, що у 2017 році вийшли зі складу засновників інституту, з урахуванням вартості спірних подарованих об`єктів нерухомості; на теперішній час у господарському суду Донецької області розглядаються справи позивачів щодо стягнення ринкової вартості частки (справи № 905/2294/18 і № 905/2295/18);

- на момент виключення позивачів відповідач-1 володів 5-ма будівлями, вартість яких відповідно до звіту оцінки становить 70 104 535 грн. На теперішній час у відповідача-1 у власності залишилося лише 43/100 нежитлового приміщення у АДРЕСА_4 площею 1 391,7 кв.м., загальною вартістю 9 171 172 грн.;

- відповідач-1 не володіє іншими активами, яких би вистачило на виплату позивачам вартості їх часток при виході (разом 26 %, що орієнтовно складає 18 000 000 грн., що підтверджується копією балансу (звіту про фінансовий стан) відповідача-1 за 2018 рік, тому позивачі вважають, що оспорювані договори дарування укладалися для ухилення від сплати позивачам дійсної вартості їх часток;

- засновником відповідача-2 є ОСОБА_3 , яка є засновником і керівником відповідача-1, тобто, обдаровуваний та дарувальник в оспорюваних правочинах є прямо пов`язаними особами;

- позивачі стверджують, що відповідачі та їх посадові особи умисно уклали згадувані договори дарування з метою виведення активів віповідача-1, що в подальшому унеможливить виплату вартості частки, яка підлягає виплаті позивачам.

Одночасно з позовною заявою позивачами надано і заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Біла Пагода», яке відчужувалося відповідачем-1 за оспорюваними договорами.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.11.2020 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що спір не містить ознак корпоративного спору, оскільки не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням юридичної особи, засновниками якої були позивачі, позивачами у справі є фізичні особи, які не набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, а тому спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Іншою ухвалою господарського суду Донецької області від 12.11.2020 р. заяву позивачів про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, позивачі звернулися до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати оскаржувану ухвалу та направити матеріали справи № 905/1927/20 для продовження розгляду до господарського суду Донецької області.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржники посилаються на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржники стверджують, що даний спір прямо стосується корпоративних прав позивачів, а саме - від вирішення питання у цій справі залежить розмір належної позивачам частки, яку слід буде вираховувати з урахуванням майна, яке протиправно відчужено відповідачем-1 та на покриття якої вистачить активів товариства.

За доводами апеляційної скарги, предметом спору є визнання договорів дарування, які укладені між юридичними особами, недійсними. Позивачі не є сторонами оспорюваних у справі правочинів, проте ці правочини прямо стосуються їхніх корпоративних прав, оскільки відповідними договорами відчужувалося майно, яке повинно враховуватися при визначенні розміру часток, які необхідно виплатити при виході учасників.

04.01.2021 р. через канцелярію суду від позивачів надійшли письмові пояснення.

Представник позивачів у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі, з урахуванням письмових пояснень до неї.

Відповідачі письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали, їхні представники у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За приписами п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

- справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Згідно з абз. 2 п. 1.2 постанови Пленуму ВГСУ № 4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 1.7 цієї постанови Пленуму ВГСУ, до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб`єктного складу сторін:

- спори про визнання недійсними рішень органів управління юридичної особи за позовом особи, яка не є учасником (акціонером, членом, засновником), у тому числі таким, що вибув, у разі оспорювання рішень органів управління юридичної особи, прийнятих після його вибуття;

- спори між акціонерами, АТ та депозитарними установами, пов`язані з укладенням, зміною, розірванням, виконанням або визнанням недійсними договорів про відкриття та обслуговування рахунків у цінних паперах, зазначених у статті 5 Закону України "Про депозитарну систему України";

- спори, пов`язані з управлінням активами корпоративних інвестиційних фондів;

- спори, пов`язані з розподілом майна подружжя, вступом до юридичних осіб спадкоємців, правонаступників, осіб, яким було відчужено частку в статутному капіталі господарських товариств;

- спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов`язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій;

- спори між набувачем права власності на частку в статутному капіталі та учасниками ТОВ або ТДВ про право власності на частку.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму ВГСУ № 4 від 25.02.2016 р. визначено, що згідно з положеннями статті 16 ЦК України, пункту 4 частини першої статті 12 та статті 167 ГК України незалежно від суб`єктного складу, якщо учасник (засновник, акціонер, член) юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то він має право подати відповідний позов. Такий спір підвідомчий господарським судам і підлягає вирішенню у загальному порядку.

Судова колегія зауважує, що під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі, а також суб`єктного складу правовідносин, чого судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали враховано не було.

Оскільки позивачі обґрунтовують свої вимоги саме порушенням їх корпоративних прав щодо виплати належної їм частки при виході зі складу засновників відповідача-1, розмір якої залежить від вирішення спору по суті у цій справі та у справі № 905/1926/20, в якій оспорюється договір дарування від 05.06.2019р. за реєстровим номером 1395, укладений між Приватним вищим навчальним закладом «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» та Товариством з обмеженою «Торій», тому спір у справі № 905/1927/20 слід визнати таким, що є підвідомчим господарському суду.

Тобто, з позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що метою звернення до місцевого господарського суду є забезпечення захисту позивачами своїх корпоративних прав щодо виплати належної їм частки у згаданих господарських справах.

Отже, висновок місцевого господарського суду про те, що спір не містить ознак корпоративного спору та не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням юридичної особи, засновниками якої були позивачі, у зв`язку з чим даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України і має розглядатися за правилами цивільного судочинства - є помилковим, внаслідок чого оскаржувана ухвала суду від 12.11.2020 р. підлягає скасуванню.

З огляду на те, що на виконання вимог ч. 3 ст. 271 ГПК України справа № 905/1927/20 передається на розгляд суду першої інстанції, тому з урахуванням ст. 129 ГПК України, розподіл судових витрат у справі, в т.ч. і за цією апеляційною скаргою, має здійснити господарський суд, який приймає рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 20, 269, 270, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.11.2020 р. у справі № 905/1927/20 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 12.11.2020 р. у справі № 905/1927/20 скасувати.

Справу № 905/1927/20 передати на розгляд суду першої інстанції на виконання вимог частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 11.01.2021 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Суддя І.В. Зубченко