ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 січня 2021 року Справа № 903/472/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М. розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Вилком-Електро, м.Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Центроспав-Україна, м. Нововолинськ

про стягнення 82 434,28 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Вилком-Електро звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центроспав-Україна про стягнення 82 434,28 грн. заборгованості, з яких: 74601,00 грн. основний борг; 6 739,95 грн. пеня; 1093,33 грн. три проценти річних від простроченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору поставки №311001 від 31.10.2019, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 02.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Ухвалою суду від 14.09.2020 поновлено строк на подання заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі №903/472/20, заперечення за вх.№01-57/5356/20 від 25.08.2020 задоволено, перейдено до розгляду справи №903/472/20 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 12.10.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 відкладено підготовче засідання на 02.11.2020.

Ухвалою суду від 02.11.2020 строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів - до 14.12.2020 включно, відкладено підготовче засідання на 23.11.2020 на 11:20 год., сторонам по справі подати докази мирного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкладено підготовче засідання на 14.12.2020.

Ухвалою суду від 14.12.2020 призначено справу до розгляду по суті на 11.01.2020.

Представники сторін в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомленні про час та дату судового засідання.

Крім того, відповідач відзиву не подав, докази мирного врегулювання спору також.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності сторін.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем не заявлено суду наміру укласти між сторонами мирову угоду. У поданій заяві позивач підтримує позовні вимоги повністю та просить розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

31 жовтня 2019 між позивачем ТзОВ Вилком-Електро (Постачальник) та відповідачем - ТОВ Центроспав-Україна (Покупець) укладено договір поставки №311001 (а.с. 6-8).

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію на умовах викладених у даному договорі специфікаціях до нього.

Відповідно до п.п 1.3, 1.4 договору визначено, що кількість, номенклатура , терміни, умови поставки та інші характеристики продукції, яка постачається покупцю, визначаються у специфікаціях (додатках) до даного договору. Після погодження та підписання сторонами специфікації (додатків), останні стають невід`ємною частиною договору.

31.10.2019 між позивачем та відповідачем в якості додатка №1 до укладеного договору поставки, погоджено та підписано уповноваженими представниками сторін специфікацію №1 про поставку товару:

1. Балансир 9368 в кількості 1 шт. вартістю без ПДВ 9865 грн.;

2.Підвісні кліщі контактного зварювання Текна 3322 в кількості 1 шт. вартістю без ПДВ 100877 грн.;

3.Нижнє плече 4856 довжина 508 мм. в кількості 1 шт. вартістю без ПДВ 6393,00 грн.;

4. Верхнє плече 4863 довжина 508 мм. в кількості 1 шт. вартістю без ПДВ 7300,00грн.

Загальна вартість продукції складає 149322 грн. у тому числі ПДВ 24887 грн.

Відповідно до умов специфікації №1 визначено строк поставки товару 1 день з моменту внесення передплати. Доставка на склад покупця забезпечується постачальником, за рахунок покупця. Умови оплати здійснюється відповідно до п.п 6.1, 6.2 договору.

Згідно п.п 6.1, 6.2, 6.3 договору визначено, що оплата проводиться банківським переказом на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у даному договорі. Оплата здійснюється щомісяця 8,33% від суми договору, що складає 12443,50 грн. з ПДВ з правом дострокової оплати. Датою здійснення оплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

На виконання умов договору та специфікацій позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 149322 грн. що підтверджується видатковою накладною №49 від 07.11.2019 підписаною представниками сторін без зауважень та заперечень та довіреністю №397 від 07.11.2019 на отримання матеріальних цінностей ТОВ Центроспав Україна (а.с.11, 10).

Відповідач частково оплатив отриманий товар, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача. (а.с. 12)

В порушення умов зазначеного договору відповідачем не здійснено остаточних розрахунків за переданий товар, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 74 601,00 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем за переданий та неоплачений товар становить 74601 грн., не оспорена відповідачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 нього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.5 договору визначено, у разі порушення покупцем умов п. 6.2 договору покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За таких обставин, нарахована позивачем пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення строків оплати поставленого товару, що становить 6 739,95 грн. за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 є підставною та підлягає до стягнення.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховано 1 093,33 грн.- 3% річних за період з 01.01.2020 по 31.05.2020, які є підставними та підлягають до стягнення.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236-240 ГПК України, господарський суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Центроспав Україна (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Нововолинська, будинок 66, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вилком-Електро (61080, м. Харків. Проспект. Гагаріна, 201, ) 82 434,28 грн., заборгованості в т.ч.: 74 601 грн. основного боргу, 6739,95 грн.- пені, 1093,33 грн., а також 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 15.01.2021.

Суддя В. М. Дем`як