ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 Справа № 917/1886/20

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Паламарчука В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №917/1886/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", 39600, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 2

до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39600, м. Кременчук, проспект Свободи, буд. 29

про стягнення 117703,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

26.11.2020р. до господарського суду Полтавської області з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення 117703,42 грн. заборгованості згідно Договору №1700 від 01.01.2010 р. з яких: 101646,64 грн. - вартість спожитої теплової енергії, 7278,36 грн. - пені, 4075,68 грн. - інфляційних втрат, 4702,74 грн. - 3% річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює оплату послуг з централізованого опалення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року відкрито провадження у справі № 917/1886/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у відзиві (вхід. № 13805 від 11.12.2020) зазначає наступне:

- джерелами фінансування дошкільного закладу є кошти засновника (власника) міського бюджету у розмірі, передбаченому нормативами фінансування;

- згідно з п. 2.2.20 Договору споживач (відповідач) зобов`язався споживати, враховуючи те, що він є бюджетною установою, теплову енергію виключно в межах кошторисів витрат як на поточне споживання, так і на покриття заборгованості з поданням до 1 грудня теплопостачальній організації (позивачу) кошторису витрат на кожний рік (з розбивкою поквартально, помісячно), отже позивач усвідомлював, що відповідач фінансується тільки в межах затвердженого кошторису, відповідач є бюджетним закладом дошкільної освіти, є не господарюючим суб`єктом і не наділений іншими коштами, крім бюджетних;

- відповідно до п.3.1.2. Договору теплопостачальна організація мала право, у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту теплову енергію, за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укласти договір про погашення заборгованості;

- відповідач є неприбутковою бюджетною установою, джерелами фінансування якої є кошти міського бюджету у розмірі, передбаченому нормативами фінансування;

- відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення розміру пені на 90 відсотків, оскільки заборгованість виникала не з вини відповідача, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів.

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 14007 від 17.12.2020) заперечує мотиви відповідача з огляду на те, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати отриманих послуг; пунктом 2.2.20 Договору передбачено обов`язок саме споживача щодо порядку споживання теплової енергії, відповідач цей порядок не виконав та не вжив жодних заходів для своєчасного виконання умов договору; укладення договору погашення заборгованості, передбаченого п.3.1.2. договору, є правом, а не обов`язком позивача; у випадку виникнення заборгованості за спожиту теплову енергію саме відповідач повинен був звернутися до теплопостачальної організації з проханням укласти договір про погашення заборгованості; таких звернень від відповідача на адресу позивача не надходило; проти задоволення про зменшення пені на 90% заперечує.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли; строки для їх подання закінчилися.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК сторони суду не надали.

За ч.13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії та Дошкільним навчальним закладом /ясла-садок/ комбінованого типу №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області (відповідачем) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1700 від 01.01.2010р. (далі- Договір, а.с. 6-8).

Відповідно до п.1.1. Договору теплопостачальна організація зобов`язується надати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

В Додатку № 1 до Договору сторони узгодили перелік об`єктів з надання послуг з теплопостачання приміщення за адресою: вул. 60 років Жовтня, 29, м. Кременчук (а.с. -8).

В Додатку № 2 до Договору сторони узгодили обсяги теплового навантаження та теплоспоживання (а.с. -9).

В Додатку № 3 до Договору, сторони узгодили тарифи на теплову енергію (а.с. -10).

В Додатку № 4 до Договору сторони узгодили порядок розрахунків за спожиту теплову енергію (а.с.-11).

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (а.с. 13). Відповідно до рішення №568 від 19.04.2019 року ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" з 25.04.2019 року надає послуги з теплопостачання.

Враховуючи зміну виконавця послуг, між первісним виконавцем - AT Полтаваобленерго, споживачем - Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - відповідач) та новим виконавцем - ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (далі - позивач) було укладено Угоду № 1 від 12.06.2019 року про зміну сторони у зобов`язанні (далі - Угода); (а.с.12).

Згідно з п.1 Угоди AT "Полтаваобленерго" (виконавець) передає, a новий виконавець (ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ") приймає на себе всі права та обов`язки виконавця згідно Договору № 1700 від 01.01.2010 року та з 25.04.2019 року стає стороною Договору.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що споживач не заперечує проти заміни виконавця на нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.

Згідно з п.5 Угоди споживач за отримані з 25.04.2019 р. послуги по договору проводить розрахунки з новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв`язку з початком надання послуг з 25.04.2019 р. першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019р. по 31.05.2019 р. споживач сплачує на користь нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.7 Угоди заміна сторони у зобов`язанні за цією Угодою не тягне за собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Угода вважається укладеною з моменту підписання сторонами, починає діяти з 25.04.19 року і діє протягом дії Договору (п.8 Угоди).

Згідно п.1.1 Договору № 1700 від 01.01.2010 року теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 року та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної споживачу за поточний рік відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, а додатком № 3 до договору встановлено тариф на момент укладення договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача (а.с.9-10).

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 «Правил користування тепловою енергією» (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до Договору.

Згідно з п. 23 Правил розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору-споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює «Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку» та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та «Акта про обсяги спожитої споживачем теплової енергії». Наявність приладу обліку на об`єкті споживача вказано в Додатку № 1 до Договору.

На виконання Договору за період жовтень 2019 - жовтень 2020р. позивач надав відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 452099,73 грн., що підтверджується двостороннє підписаними актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу теплової енергії від 24.10.2019р., від 20.11.2019р., від 20.12.2019р., від 31.01.2020р., від 29.02.2020р., від 31.03.2020р., від 30.04.2020р., 31.10.2020 р. (а.с-35-39).

На оплату наданих послуг позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки за № 1700 від 24.10.2019р., від 20.11.2019р., від 20.12.2019р., від 31.01.2020р., від 29.02.2020р., від 31.03.2020р., від 30.04.2020р., 31.10.2020 (а.с.-19-26).

Факт вручення вказаних рахунків та актів відповідачу підтверджується реєстрами доставки рахунків та актів про обсяги спожитої теплової енергії за жовтень 2019р., листопад 2019р., грудень 2019р., січень 2020р., лютий 2020р., березень 2020р., квітень 2020р. жовтень 2020 р. (а.с.27-34).

Відповідач за отримані послуги розрахувався частково, сплативши 350453,09 грн., що підтверджується виписками банку по рахунку позивача від 29.01.2020, 13.11.2019, 28.01.2020, 30.01.2020, 12.11.2020, 12.11.2020 р. (а.с.47-49).

Заборгованість відповідача за послуги теплопостачання становить 101646,64 грн.

Згідно з п. 6 Додатку № 4 до Договору за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

На підставі викладеного позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 7278,36 грн. - пені, 4075,68 грн. - інфляційних, 4702,74грн. - 3 % річних.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вартості спожитої теплової енергії в сумі : 101646,64 грн. - основного боргу за поставлену теплову енергію, 7278,36 грн. - пені, 4075,68 грн. - інфляційних, 4702,74 грн. - 3 % річних, а також 2102,00 грн. - судових витрат.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачем (далі Закон). Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності (ст.2 Закону).

Відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. (ст.3 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України " Про теплопостачання" теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Цьому обов`язку кореспондує обов`язок споживачів теплової енергії визначений статтею 19 цього Закону, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч.6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання").

Заперечення відповідача щодо позову судом відхиляються, оскільки відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати отриманих послуг. Посилання відповідача на п.2.2.20 Договору є безпідставним оскільки даним пунктом Договору передбачено обов`язок саме споживача щодо порядку споживання теплової енергії, відповідач цей порядок не виконав та не вжив жодних заходів для своєчасного виконання умов договору. Укладення договору про погашення заборгованості, передбаченого п.3.1.2. договору, є правом, а не обов`язком позивача.

За умовами вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води відповідачу, а споживач зобов`язався проводити оплату вартості спожитої теплової енергії у визначеному порядку та строки.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на оплати за спожиту теплову енергію здійснені платіжними дорученнями №442 від 12.11.2019 року, №25 від 27.01.2020 р, №26 від 27.01.2020 р., №27 від 29.01.2020, №33 від 29.01.2020, №203 від 11.11.2020 р. та №204 від 11.11.2020 р.

Матеріалами справи підтверджено, що платежі Відповідача, здійснені вищезазначеними платіжними дорученнями оплати були враховані позивачем при здійснені розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію.

Доказів сплати заявленої до стягнення суми боргу 101646,64 грн. за спожиті послуги теплопостачання відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення 101646,64 грн. основного боргу є обґрунтованими та задовольняються судом.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 6 Додатку № 4 до Договору за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

На підставі вказаних норм позивачем правомірно заявлено до стягнення 7278,36 грн. пені за зобов`язаннями листопада 2019р. за період 28.11.2019 по 29.01.2020, за зобов`язаннями грудня 2019р. за період 28.12.2019 по 29.01.2020, за зобов`язаннями січня 2020р. за період 15.02.2020 по 11.03.2020 (а.с. 15).

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення пені на 90% (а.с. 99-100).

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що він є дошкільним навчальним закладом, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області; відповідач є неприбутковою організацією; оплата послуг за постачання теплової енергії проводиться за рахунок коштів міського бюджету міста Кременчука; відповідачем було частково сплачено заборгованість перед позивачем.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Відповідно до статуту Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області відповідач здійснює діяльність закладів дошкільої освіти (а.с.80-87). Згідно рішення Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області від 05.09.2016 відповідач включений до Реєстру неприбуткових установ та організацій (а.с.88).

Виходячи із матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, співмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій і суми заборгованості та ступеня вини відповідача у виникненні спору, враховуючи, що основний борг за спірний період відповідачем частково погашено, а заборгованість виникла через відсутність бюджетного фінансування, суд дійшов висновку про існування підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, на 30 %. Тобто, стягненню підлягає пеня у розмірі 5094,86 грн. В іншій частині позову щодо стягненні пені слід відмовити.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем правомірно заявлено до стягнення 4075,68 грн. - інфляційних та 4702,74 грн - 3% річних (а.с.16-17).

Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні спору судом враховано, що матеріали справи не містять обґрунтованих заперечень відповідача щодо вказаних позивачем обставин та наданих доказів, зокрема, заперечень щодо розміру і порядку нарахувань.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір повністю покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області (39600, м. Кременчук, проспект Свободи, буд. 29, ідентифікаційний код 24827997) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 42225136) 101646,64 грн. - основного боргу за послуги теплопостачання, 5094,86 грн. - пені, 4075,68 грн. - інфляційних, 4702,74 грн. - 3% річних, 2102,00 грн. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Суддя В.В. Паламарчук