ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/2417/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Антимонопольного комітету України

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 (колегія суддів: Шаптала Є.Ю. (головуючий), Куксов В.В., Яковлєв М.Л.)

зі справи № 910/2417/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ»)

до Антимонопольного комітету України (далі - АМК),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано - Франківськгаз» (далі - АТ «ОГС «Івано - Франківськгаз»); акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Тисменицягаз» (далі - АТ «ОГС «Тисменицягаз»),

про визнання рішення частково недійсним.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до АМК про визнання недійсним рішення від 10.12.2019 № 796 - р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК) в частині, що стосується ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ».

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» зазначало про те, що Рішення АМК є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в зазначеному рішенні обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 04.03.2020, зокрема, залучено до участі у справі № 910/2417/20 третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз» та АТ «ОГС «Тисменицягаз».

Короткий зміст судових рішень

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.07.2020 зі справи № 910/2417/20 позов задоволено повністю, з посиланням на його обґрунтованість.

АМК оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АМК.

Згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 за клопотанням АТ «ОГС «Івано - Франківськгаз» апеляційне провадження у справі зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19 на підставі приписів пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано, зокрема, тим, що правовідносини у справі № 161/11800/19 є подібними зі справою, яка розглядається, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі № 910/2417/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

АМК в касаційній скарзі просить Верховний Суд ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 про зупинення апеляційного провадження у справі скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скаржник зазначає про те, що зупиняючи провадження у справі № 910/2417/20 за апеляційною скаргою АМК до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 161/11800/19, Північний апеляційний господарський суд порушив приписи пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, оскільки справа № 161/11800/19, рішення у якій переглядається Великою Палатою Верховного Суду, не є подібною з даною справою, з огляду на суттєву відмінність у фактичних обставинах справи, різний зміст правовідносин, об`єкт (предмет) спору та підстави подання позову, що виключає можливість віднесення до неї висновків Верховного Суду, викладених у подібних правовідносинах. При цьому, таке зупинення має наслідком збільшення розумного строку розгляду справи, а безпідставне зупинення судом розгляду справи порушує приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Доводи інших учасників справи

ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» та АТ «ОГС «Тисменицягаз» у відзивах на касаційну скаргу просили залишити касаційну скаргу без задоволення, а судовий акт попередньої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду

Причиною касаційного оскарження у справі стало питання щодо правомірності зупинення судом апеляційної інстанції апеляційного провадження у справі № 910/2417/20 на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 227 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Предметом позову у справі № 910/2417/20 є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним в частині, що стосується ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ», Рішення АМК, згідно з яким: на групу суб`єктів господарювання (АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз», АТ «ОГС «Тисменицягаз» та ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ») накладено штраф (на кожного із зазначених суб`єктів) за зловживання монопольним становищем на ринку; зобов`язано припинити порушення законодавства та усунути наслідки. При цьому, як зловживання монопольним становищем розглядаються дії операторів ГРМ АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз» та АТ «ОГС «Тисменицягаз» із здійснення вимірювання об`єму природного газу з приведенням його до стандартних умов у взаємовідносинах з побутовими споживачами та виставлення ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» побутовим споживачам до оплати обсягів природного газу, приведених до стандартних умов, які почали здійснюватися з жовтня 2018 року.

Так, згідно з Рішенням АМК, ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» та треті особи неправомірно здійснювали донарахування об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, визначені лічильниками (які не мають механізму приведення природного газу до стандартних умов) при здійснені комерційних розрахунків.

У свою чергу, предметом позову у справі № 161/11800/19 є вимога фізичної особи про зобов`язання акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» припинити дії, якими порушувались її права як побутового споживача природного газу у частині приведення об`єму природного газу до стандартних умов; відновлення обліку використаного природного газу за фактичними даними лічильника та здійснення контролю зняття та обліку спожитого природнього газу відповідно до фактичних даних лічильника. Позовні вимоги у справі № 161/11800/19 позивач обґрунтовував, зокрема, тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» не має законних підстав вимагати оплати зазначеного у рахунку об`єму природного газу, приведеного до стандартних умов, оскільки позивач є побутовим споживачем, а відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 таке визначення спожитого газу передбачене лише для постачання природного газу непобутовим споживачам (суб`єктам господарювання).

Справа № 161/11800/19 розглядається Великою Палатою Верховного Суду.

Апеляційний господарський суд, зупиняючи апеляційне провадження у справі № 910/2417/20, виходив, зокрема, з того, що правовідносини у справі № 161/11800/19 є подібними зі справою, яка розглядається, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі № 910/2417/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі № 910/2417/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19, з огляду на таке.

Так, передаючи справу № 161/11800/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходила, зокрема, з того, що дія Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, яка затверджена згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 26.02.2004 № 116 у цілому не поширюється на побутових споживачів, тому її положення, зокрема коефіцієнти приведення до стандартних умов, які містяться у додатках до Методики, не можуть бути застосовані операторами ГРМ при розрахунках фактично використаних побутовими споживачами об`ємів природного газу. У зв`язку з наведеним, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 640/21017/18 (адміністративне провадження № К/9901/27491/19) та від 03.02.2020 у справі № 640/20866/18 (адміністративне провадження № К/9901/22266/19), відповідно до яких (висновків) згідно з пунктом 6 глави 1 розділу ХV Кодексу газорозподільних систем передбачено застосування відповідного коефіцієнту при приведенні обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, який визначений у додатках до Методики, але не самої Методики. Тобто вказана норма пов`язує приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов не з використанням самої Методики, а з числовими значеннями коефіцієнтів, які зазначені у додатках до неї.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що у справі, яка переглядається, правовідносини є подібними зі справою № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20) з огляду на те, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду визначається обставинами кожної конкретної справи.

У даному випадку, застосування названої Методики є складовою матеріально - правового регулювання правовідносин як у справі № 910/2417/20, так і у справі № 161/11800/19 в частині правомірності дій оператора, які полягають у донарахуванні об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, визначені лічильниками.

Відповідно до Рішення АМК, питання часткової недійсності якого є предметом позову у справі № 910/2417/20, саме правовідносини з донарахування об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, передбачені лічильниками, визначено АМК як такі, що характеризують порушення законодавства про захист економічної конкуренції та є елементом складу такого правопорушення.

Отже, у даному випадку, предмет спору, зміст позовних вимог, підстави позову і встановлені судами фактичні обставини у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20) та у справі № 910/2417/20 виражають співвідношення цілого й частини (виключно питання правомірності застосування названої Методики, її поширення на побутових споживачів та застосування коефіцієнтів приведення до стандартних умов).

Необхідність зупинення провадження у справі № 910/2417/20 є обґрунтованою та очевидно пов`язана з необхідністю формування єдиної правозастосовчої практики.

Так, вирішення спору у справі № 910/2417/20, окрім іншого, залежить від розгляду питання щодо обґрунтованості поширення дії Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, та додатків до неї, на побутових споживачів при розрахунках операторами ГРМ фактично використаних ними об`ємів природного газу.

Слід також зазначити, що розглядаючи справу № 910/2417/20, суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення від 16.07.2020 безпосередньо посилався на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 24.12.2019 у справі № 640/21017/18 (адміністративне провадження № К/9901/27491/19), від яких колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20), передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Наявність глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми, що нададуть можливість подолати можливі розбіжності в судовій практиці (рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2011 року у справі «Брезовець проти Хорватії» (Brezovec v. Croatia), заява № 13488/07).

З огляду на викладене, відхиляються аргументи АМК про безпідставність зупинення апеляційне провадження у справі № 910/2417/20 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.

Спростовуються також й доводи скаржника про порушення апеляційним господарським судом вимог пункту 1 статті 6 Конвенції щодо права на розгляд справи впродовж розумного строку, за обставин наявності визначених законом підстав для зупинення апеляційного провадження у справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Звертаючись з касаційною скаргою, АМК не спростував наведених висновків апеляційного господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення зі справи.

За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу АМК залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін як таку, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

Понесені АМК у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на АМК, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 зі справи № 910/2417/20 залишити без змін, а касаційну скаргу Антимонопольного комітету України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова