УХВАЛА

18 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 913/75/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О. Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Пукало Вікторії Вікторівни

на рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2020

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2020

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Костіної Людмили Миколаївни

до Фізичної особи-підприємця Пукало В. В.

про розірвання договору оренди та стягнення 32 935,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. 02.01.2021 Фізична особа-підприємець Пукало В. В. звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

2. Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

3. Частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених статтею 290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

4. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

5. До касаційної скарги не додано жодного із вказаних документів.

6. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

7. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

8. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

9. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір).

11. Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

12. Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою апеляційного суду, позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 30 360 грн майнової шкоди та розірвано договір оренди; у стягненні 2 575, 22 грн майнової шкоди відмовлено.

13. У касаційній скарзі заявлені вимоги про скасування ухвалених судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

14. Враховуючи вимоги касаційної скарги, при подачі цієї касаційної скарги необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 8 408 грн (4 204 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2020 становить 2 102 грн х 200%) - за майнову вимогу та 4 204 грн - за немайнову).

15. Окрім цього, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

16. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

17. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

18. У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовній практиці.

19. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

20. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

21. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

22. При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

23. Отже системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

24. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

25. Скаржниця зазначає, що суди попередніх інстанцій не здійснили повне і всебічне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у справі, не дослідили належним чином докази, наявні в матеріалах справи, а висновки судів ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах.

26. Також, скаржниця посилається на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України, зазначаючи, що підставою для скасування рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

27. Однак, як зазначено вище, не дослідження доказів є підставою для скасування рішення суду лише за умови наявності висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

28. Усупереч вимогам статті 290 ГПК України у касаційній скарзі відсутнє посилання на будь яку із передбачених статтею 287 Кодексу підстав.

29. Вищезазначене дає підстави стверджувати, що скаржницею не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), тобто касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 2 частини четвертої та пунктом 5 частини другої статті 290 цього Кодексу.

30. Відповідно до положень статті 288 ГПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

31. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 288 ГПК України).

32. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частина 3 статті 288 ГПК України)

33. Із матеріалів касаційної скарги вбачається, що повний текст постанови суд апеляційної інстанції склав 03.12.2020, а 11.12.2020 скаржниця її отримала.

34. 31.12.2020 закінчився строк на подання касаційної скарги. Скаржниця звернулась із касаційною скаргою 02.01.2021, тобто після спливу передбаченого законом строку.

35. Верховний Суд звертає увагу на те, що скаржниця у касаційній скарзі просить визнати поважність причин пропущення строку на апеляційне (а не на касаційне) оскарження та поновити його. При цьому, скаржниця не зазначає причин пропущення строку та не надає жодних доказів щодо їх поважності.

36. З огляду на це, суд вважає що касаційна скарга подана після закінчення строків, встановлених статтею 288 ГПК України, і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку (натомість порушує питання про поновлення строків на апеляційне оскарження), що у відповідності до частини третьої статті 292 ГПК України є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

37. Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

38. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов до висновку, що касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пукало Вікторії Вікторівни на рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 у справі № 913/75/20 залишити без руху.

2. Надати Фізичній особі-підприємцю Пукало Вікторії Вікторівні строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Пукало Вікторії Вікторівні, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко