ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021 року м. Дніпро Справа № 904/2353/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мілєва І.В.) від 19.08.2020р. у справі № 904/2353/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1", Львівська область, с. Ставчани

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріо", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 51 500,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріо" про стягнення 51 500,00 грн. основного боргу. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів на перевезення вантажів в частині оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020р. у справі № 904/2353/20 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020р. у справі № 904/2353/20 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- судом першої інстанції не надано належної оцінки та не обгрунтовано відхилення податкових накладних від 02.10.2019 № 274 на суму 5 500,00 грн, від 02.10.2019 № 562 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 596 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 561 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 560 на суму 7 000,00 грн, які складені та зареєстровані Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" за результатами надання послуг з перевезення вантажів та підтверджують надання таких послуг відповідачу та їх вартість;

- суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо не доведення позивачем здійснення відповідачем пропозицій позивачу про укладення договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 224/494 від 30.09.2019, № 225/495 від 30.09.2019, № 227/497 від 01.10.2019, № 228/499 від 01.10.2019, № 229/500 від 01.10.2019, № 246/535 від 18.10.2019, адже їх акцептування позивачем підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, зміст яких є аналогічним змісту направлених позивачу засобами електронного зв`язку договорів на перевезення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 у справі № 904/2353/20 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, посилаючись при цьому на не доведення позивачем належними та допустимими доказами укладення між сторонами договорів перевезення вантажів автомобільним транспортом, заборгованість за якими він стягує за пред`явленим у справі позовом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2020р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" про витребування доказів у справі № 904/2353/20 задоволено.

Витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області інформацію про те, чи включено Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріо" () у відповідних звітних періодах 2019 року до складу податкового кредиту по податку на додану вартість: податкові накладні від 02.10.2019 № 274 на суму 5 500,00 грн, від 02.10.2019 № 562 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 596 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 561 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 560 на суму 7 000,00 грн, які складені та зареєстровані Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" за результатами надання послуг з перевезення вантажів.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріо" інформацію про те, чи відображені Товариством з обмеженою відповідальністю "Тріо" () спірні операції щодо надання послуг з перевезення вантажів у податковому обліку, чи включено Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріо" () у відповідних звітних періодах 2019 року до складу податкового кредиту по податку на додану вартість податкові накладні від 02.10.2019 № 274 на суму 5 500,00 грн, від 02.10.2019 № 562 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 596 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 561 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 560 на суму 7 000,00 грн, які складені та зареєстровані Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" за результатами надання послуг з перевезення вантажів.

На виконання вищенаведеної ухвали відповідачем подані до апеляційного суду письмові пояснення, згідно з якими перевіркою на підприємстві відповідача було встановлено помилкове включення до складу податкового кредиту по податку на додану вартість податкових накладних від 02.10.2019 № 274 на суму 5 500,00 грн, від 02.10.2019 № 562 на суму 11 000, 00 грн, від 03.10.2019 № 596 на суму 11 000, 00 грн, від 03.10.2019 № 561 на суму 11 000, 00 грн, від 03.10.2019 № 560 на суму 7 000,00 грн, які складені та зареєстровані Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1". У зв`язку з таким помилковим включенням відповідачем було подано до податкового органу Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань податку на додану вартість, яким виключено вищенаведені податкові накладні зі складу податкового кредиту.

До пояснень відповідачем долучені завірені копії Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 14.12.2020р., Довідки про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, 30.09.2019 за результатами попередніх усних переговорів з електронної пошти менеджера ТОВ "Тріо" Гріга Валерія на електронну пошту менеджера ТОВ "Транс-Сервіс-1" Марії Вовчко надійшла пропозиція щодо укладення договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 224/494 від 30.09.2019.

Умовами запропонованого для укладення договору передбачено маршрут та інші умови перевезення вантажу: адреса завантаження, адреса розвантаження, найменування вантажоодержувача, найменування продукції, яка підлягала перевезенню, державний номерний знак транспортного засобу, який мав перевозити вантаж та прізвище водія; строк перевезення вантажу та вартість перевезення, що склала 11 000 грн.; порядок здійснення розрахунків, яким передбачено перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок перевізника у термін три банківські доби з моменту надання оригіналів документів: товарна накладна на вантаж; товарно-транспортна накладна (ТТН); договір на перевезення № 224/494; рахунок на оплату; акт виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 224/494 здійснив перевезення вантажу, на підтвердження чого надав товарно-транспортну накладну № 2000998 від 30.09.2019 (а.с. 47)

За результатами надання послуги з перевезення позивачем складено акт виконання робіт (надання послуг) № 25648 від 02.10.2019 (а.с. 48) на суму 11 000 грн., який сторонами не підписано, та виставлено відповідачу рахунок на оплату № 15237 від 02.10.2019 на суму 11 000 грн. (а.с. 49).

Також 30.09.2019 за результатами попередніх усних переговорів з електронної пошти менеджера ТОВ "Тріо" Гріга Валерія на електронну пошту менеджера ТОВ "Транс-Сервіс-1" Марії Вовчко надійшла пропозиція щодо укладення договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 30.09.2019 № 225/495.

Умовами запропонованого для укладення договору передбачено маршрут та інші умови перевезення вантажу: адреса завантаження, адреса розвантаження, найменування вантажоодержувача, найменування продукції, яка підлягала перевезенню, державний номерний знак транспортного засобу, який мав перевозити вантаж та прізвище водій; строк перенесення вантажу та вартість перевезення, що склала 11 000 гривень; порядок здійснення розрахунків, яким передбачено перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок перевізника у термін три банківські доби з моменту надання оригіналів документів: товарна накладна па вантаж; товарно-транспортна накладна (ТТН); договір на перевезення № 225/495; рахунок на оплату; акт виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 225/495 здійснив перевезення вантажу, на підтвердження чого надав товарно-транспортну накладну № 2001002 від 30.09.2019 (а.с. 29)

За результатами надання послуги з перевезення позивачем складено акт виконання робіт (надання послуг) № 25633 від 03.10.2019 (а.с. 30) на суму 11 000 грн., який сторонами не підписано, та виставлено відповідачу рахунок на оплату № 15233 від 03.10.2019 на суму 11 000 грн. (а.с. 31).

01.10.2019 за результатами попередніх усних переговорів з електронної пошти менеджера ТОВ "Тріо" Гапон Світлани на електронну пошту менеджера ТОВ "Транс-СервІс-1" Марії Вовчко надійшла пропозиція щодо укладення договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.10.2019 № 227/497.

Умовами запропонованого для укладення договору передбачено маршрут та інші умови перевезення вантажу: адреса завантаження, адреса розвантаження, найменування вантажоодержувача, найменування продукції, яка підлягала перевезенню, державний номерний знак транспортного засобу, який мав перевозити вантаж та прізвище водія; строк перевезення вантажу та вартість перевезення, що склала 11 000 гривень; порядок здійснення розрахунків, яким передбачено перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок перевізника у термін три банківські доби з моменту надання оригіналів документів: товарна накладна на вантаж; товарно-транспортна накладна (ТТН); договір на перевезення № 227/497; рахунок на оплату; акт виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 227/497 здійснив перевезення вантажу, на підтвердження чого надав товарно-транспортну накладну № 2000998 від 01.10.2019 (а.с. 41)

За результатами надання послуги з перевезення позивачем складено акт виконання робіт (надання послуг) № 25975 від 03.10.2019 (а.с. 42) на суму 11 000 грн., який сторонами не підписаний, та виставлено відповідачу рахунок на оплату № 15428 від 03.10.2019 на суму 11 000 грн. (а.с. 43).

Також 01.10.2019 за результатами попередніх усних переговорів з електронної пошти менеджера ТОВ "Тріо" Гапон Світлани на електронну пошту менеджера ТОВ "Транс-Сервіс-1" Марії Вовчко надійшла пропозиція щодо укладення договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.10.2019 № 228/499.

Умовами запропонованого для укладення договору передбачено маршрут та інші умови перевезення вантажу: адреса завантаження, адреса розвантаження, найменування вантажоодержувача, найменування продукції, яка підлягала перевезенню, державний номерний знак транспортного засобу, який мав перевозити вантаж та прізвище водія: строк перевезення вантажу та вартість перевезення, що склала 5 500 гривень; порядок здійснення розрахунків, яким передбачено перерахування Замовником коштів на розрахунковий рахунок Перевізника у термін три банківські доби з моменту надання оригіналів документів: -товарна накладна на вантаж; товарно-транспортна накладна (ТТН); договір на перевезення № 228/499; рахунок на оплату; акт виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 228/499 здійснив перевезення вантажу, на підтвердження чого надав товарно-транспортну накладну № 2001007 від 02.10.2019 (а.с. 35)

За результатами надання послуги з перевезення позивачем складено акт виконання робіт (надання послуг) № 24984 від 02.10.2019 на суму 5 500 грн. (а.с. 36), який сторонами не підписано, та виставлено відповідачу рахунок на оплату № 14954 від 02.10.2019 на суму 5 500 грн. (а.с. 37).

Позивач стверджує, що 01.10.2019 за результатами попередніх усних переговорів з електронної пошти менеджера ТОВ "Тріо" Гапон Світлани на електронну пошту менеджера ТОВ "Транс-Сервіс-1" Марії Вовчко надійшла пропозиція щодо укладення договору па перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.10.2019 № 229/500.

Умовами запропонованого для укладення договору передбачено маршрут та інші умови перевезення вантажу: адреса завантаження, адреса розвантаження, найменування вантажоодержувача, найменування продукції, яка підлягала перевезенню, державний номерний знак транспортного засобу, який мав перевозити вантаж та прізвище водія; строк перевезення вантажу та вартість перевезення, що склала 7 000 гривень; порядок здійснення розрахунків, яким передбачено перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок перевізника у термін три банківські доби з моменту надання оригіналів документів: товарна накладна на вантаж; товарно-транспортна накладна (ТТН); договір на перевезення № 229/500; рахунок на оплату; акт виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 229/500 здійснив перевезення вантажу, на підтвердження чого надав товарно-транспортну накладну № 2001013 від 03.10.2019 (а.с. 23).

За результатами надання послуги з перевезення позивачем складено акт виконання робіт (надання послуг) № 25638 від 03.10.2019 на суму 7 000 грн. (а.с. 24), який сторонами не підписано, та виставлено відповідачу рахунок на оплату № 15235 від 03.10.2019 на суму 7 000 грн. (а.с. 25).

18.10.2019 за результатами попередніх усних переговорів з електронної пошти менеджера ТОВ "Тріо" Гріга Валерія на електронну пошту менеджера ТОВ "Транс-Сервіс-1" Кокотко Христини надійшла пропозиція щодо укладення договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 18.10.2019 № 246/535.

Умовами запропонованого для укладення договору передбачено маршрут та інші умови перевезення вантажу: адреса завантаження, адреса розвантаження, найменування вантажоодержувача, найменування продукції, яка підлягала перевезенню, державний номерний знак транспортного засобу, який мав перевозити вантаж та прізвище водія; строк перевезення вантажу та вартість перевезення, що склала 6 000 грн.; порядок здійснення розрахунків, яким передбачено перерахування Замовником коштів на розрахунковий рахунок Перевізника у термін три банківські доби з моменту надання оригіналів документів: товарна накладна на вантаж; товарно-транспортна накладна (ТТН); договір на перевезення № 246/535; рахунок на оплату; акт виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 246/535 здійснив перевезення вантажу, на підтвердження чого надав товарно-транспортну накладну № 2001071 від 19.10.2019 (а.с. 17).

За результатами надання послуги з перевезення позивачем складено акт виконання робіт (надання послуг) № 27058 від 20.10.2019 (а.с. 18) на суму 6 000 грн., який стронами не підписано, та виставлено відповідачу рахунок на оплату № 16095 від 20.10.2019 на суму 6 000 грн. (а.с. 49).

Отже, за твердженнями позивача, відповідно до товарно-транспортних накладних № 2001007 від 02.10.2019, № 2000998 від 30.09.2019, № 2000998 від 01.10.2019, № 2001013 від 03.10.2019, № 2001002 від 30.09.2019, № 2001071 від 19.10.2019, ним, як перевізником, виконані зобов`язання щодо перевезення вантажів, а саме: вантаж, отриманий від ТОВ "Тріо" доставлено вантажоодержувачам. При цьому, зазначені обставини, а саме виконання ТОВ "Транс-Сервіс-1" своїх зобов`язань щодо перевезення вантажу підтверджується відмітками (підписами та печатками (штампами)) вантажоодержувачів у товарно-транспортних накладних про отримання вантажу.

З метою здійснення розрахунків за надані послуги, ним на адресу ТОВ "Тріо" було направлено лист № 1/19/12/19 від 19.12.2019 "Про здійснення розрахунків (оплати) за перевезення вантажів" (а.с. 50-53), в якому він просив сплатити заборгованість. До вказаного листа було долучено: оригінали договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом, оригінали товарно-транспортних накладних, оригінали актів виконання робіт (надання послуг), оригінали рахунків на оплату.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаного листа позивач надав до суду копії опису вкладення, накладної Укрпошти та фіскального чеку (а.с. 54-56).

Позивач зазначає, що вказаний лист з документами отриманий ТОВ "Тріо" 28.12.2019, що підтверджується роздруківкою з Інтернет сайту Укрпошти (а.с. 57-58).

Однак, як зазначає позивач, відповідач підписані примірники договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом не повернув, заборгованість не сплатив.

У зв`язку із викладеним позивач 31.03.2020 направив на адресу ТОВ "Тріо" лист № 1/30/03/20 від 30.03.2020 "Про здійснення розрахунків (оплати) за перевезення вантажів" (а.с. 59), в якому вимагав сплатити заборгованість. До вказаного листа долучені оригінали товарних накладних на вантаж від 02.10.2019 № 2001007, від 30.09.2019 № 2000998, від 01.10.2019 № 2001005, від 30.09.2019 № 2001002, від 03.10.2019 № 2001013, від 19.10.2019 № 2001071.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаного листа, позивач надав до суду копії опису вкладення, накладної Укрпошти та фіскального чеку (а.с. 60-61).

Позивач зазначає, що вказаний лист з документами отриманий ТОВ "Тріо" 15.04.2020, що підтверджується роздруківкою з Інтернет сайту Укрпошти (а.с. 62-64).

Однак, як зазначає позивач, відповідач заборгованість у розмірі 51 500,00 грн. в добровільному порядку не сплатив, що і стало причиною звернення позивача до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано належних та достовірних доказів, які б свідчили про те, що відповідачем було здійснено позивачу пропозиції щодо укладання договорів (оферти) на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 224/494 від 30.09.2019, № 225/495 від 30.09.2019, № 227/497 від 01.10.2019, № 228/499 від 01.10.2019, № 229/500 від 01.10.2019, № 246/535 від 18.10.2019 саме в наданих позивачем редакціях, а наявні в матеріалах справи, товарно-транспортні накладні № 2000998 від 30.09.2019, № 2001002 від 30.09.2019, № 2000998 від 01.10.2019, № 2001007 від 02.10.2019, № 2001013 від 03.10.2019, № 2001071 від 19.10.2019 не містять в собі зазначення вартості наданих послуг, докази погодження між сторонами вартості здійснених позивачем перевезень в матеріалах справи відсутні, а позивач належними та достовірними доказами не довів, що зазначена ним вартість перевезень є звичайною, що склалася на аналогічні послуги на момент укладення спірних договорів.

Проте, апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції безпідставними та помилковими.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 174 ГК України, Господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 7 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтєю 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

В силу ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За ч. 1 ст. 916 ЦК України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Таким чином, чинне законодавство України передбачає виникнення цивільних (господарських) прав та обов`язків не лише з договорів, про що зокрема можуть свідчити відповідні дії сторін.

Матеріалами даної справи дійсно не підтверджується укладення між сторонами, у відповідності до вимог чинного законодавства, договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 224/494 від 30.09.2019, № 225/495 від 30.09.2019, № 227/497 від 01.10.2019, № 228/499 від 01.10.2019, № 229/500 від 01.10.2019, № 246/535 від 18.10.2019, проекти, яких були направлені з електронної пошти працівника відповідача на електронну пошту працівника позивача, втім підтверджується та не заперечується відповідачем здійснення позивачем перевезення вантажів відповідача автомобільним транспортом за товарно-транспортними накладними № 2000998 від 30.09.2019, № 2001002 від 30.09.2019, № 2000998 від 01.10.2019, № 2001007 від 02.10.2019, № 2001013 від 03.10.2019, № 2001071 від 19.10.2019 у відповідності до умов вищенаведених проектів договорів, які фактично є акцептованими відповідачем, а також направлення позивачем на адресу відповідача відповідних вимог про здійснення оплати та оригіналів документів, передбачених вищенаведеними проектами договорів для здійснення оплати перевезення.

Відповідачем на вимоги позивача будь-яких заперечень як щодо факту надання позивачем послуг з перевезення, так і оплати здійснених перевезень, в т.ч. і щодо їх вартості, висунуто не було (доказів не надано), що свідчить про його прийняття та погодження умов здійснених позивачем перевезень.

Про погодження вартості перевезень, яка передбачена проектами договорів № 224/494 від 30.09.2019, № 225/495 від 30.09.2019, № 227/497 від 01.10.2019, № 228/499 від 01.10.2019, № 229/500 від 01.10.2019, № 246/535 від 18.10.2019 свідчить і відповідне відображення відповідачем спірних операцій щодо надання послуг з перевезення вантажів у податковому обліку та їх включення у відповідних звітних періодах 2019 року до складу податкового кредиту по податку на додану вартість згідно з податковими накладними від 02.10.2019 № 274 на суму 5 500,00 грн, від 02.10.2019 № 562 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 596 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 561 на суму 11 000,00 грн, від 03.10.2019 № 560 на суму 7 000,00 грн, які складені та зареєстровані позивачем за результатами надання послуг з перевезення вантажів, що зокрема підтверджується поданими відповідачем до апеляційного суду письмовими поясненнями та долученими до них Уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 14.12.2020р., Довідкою про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, Розшифровкою податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

При цьому, апеляційний суд враховує, що подання відповідачем Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість було здійснено вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення та витребування судом апеляційної інстанції ухвалою від 18.11.2020р. від податкового органу та відповідача відповідної інформації, а тому доводи останнього щодо виявлення відповідних помилок у податковому обліку у грудні 2020р. колегія суддів вважає безпідставними, а подання відповідачем Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість обумовленим намаганням вирішення даного спору на свою користь.

Розумною та адекватною обсягу наданих позивачем послуг з перевезення є і вартість цих послуг, яка заявлена до стягнення позивачем, а відповідачем також не доведено належними та допустимими доказами, що ця вартість є завищеною, чи не відповідає ринковій.

За наведених обставин у відповідача виникло зобов`язання з оплати, виконаних позивачем перевезень у відповідності до висунутих вимог та виставлених рахунків, яке підлягає виконанню в силу вимог ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 909 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 307 ГК України.

Місцевий господарський суд вищенаведеного не врахував та безпідставно відмовив у задоволенні правомірних та обґрунтованих вимог позивача.

Слід також зазначити, що відмова у задоволенні позовних вимог з підстав не погодження сторонами вартості перевезень шляхом укладення у встановленому порядку відповідного договору, позбавляє позивача права на одержання будь-якої оплати наданих послуг з перевезення вантажів, що не відповідає, визначеному ст. 2 ГПК України завданню та основним засадам господарського судочинства, а також суперечить ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції щодо права особи на справедливий розгляд справи та права на мирне володіння своїм майном.

Виходячи з усього вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення постановлено судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що є підставою для його скасування та задоволення позовних вимог позивача про стягнення 51 500,00 грн. основного боргу за надані послуги з перевезення.

Згідно з ст. 129 ГПК України та результату апеляційного перегляду справи, сплачені позивачем судові витрати за подання позову та апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020р. у справі № 904/2353/20 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020р. у справі № 904/2353/20 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріо" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" 51 500,00 грн. основного боргу та судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 2 102,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріо" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00грн.

Видачу наказів згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз