УХВАЛА

м. Київ

16.01.2021Справа № 910/217/21

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В,, розглянувши матеріали за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декорт" про визнання договору № 14/02 від 14.02.2017 недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Головне управління ДПС у м. Києві (далі - Управління) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декорт" про визнання договору № 14/02 від 14.02.2017 відступлення права вимоги недійсним, укладеного між відповідачами.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки дана заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Зі змісту поданого Управлінням позову вбачається, що останнє просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 14.02.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декорт" та фізичною особою ОСОБА_1 . Позивач також зазначає, що невідповідність даного правочину приписам чинного законодавства була встановлена за результатами проведеної ним документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декорт", за результатами якої був складений відповідний акт від 23.01.2020 № 10/26-15-05-10-02/38932894.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України державні органи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначаються Податковим кодексом України.

Враховуючи наведене, контролюючі органи, реалізовуючи функцію здійснення податкового контролю, можуть звертатися до адміністративного суду з позовом до юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, тільки у випадках, прямо передбачених законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Відтак, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними (як то у випадках ухилення від сплати податків, тощо) та щодо застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами, зокрема, шляхом подання позовів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Таким чином, вимоги податкового органу про визнання недійсними правочинів, укладених між господарюючими суб`єктами та фізичними особами, підлягають розгляду адміністративними судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такий спір є публічно-правовим та витікає з компетенції органів Державної податкової служби України здійснювати податковий контроль.

Частиною 4 статті 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічна правова позиція щодо підвідомчості даного спору адміністративним судам викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 № 2а-0770/2208/12 (адміністративне провадження № К/9901/35474/18), від 04.12.2018 справа №2а-0770/2203/12 (адміністративне провадження №К/9901/31347/18) та постанові від 02.10.2018 справа №817/274/17 (касаційне провадження №К/9901/1086/17).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведені обставини, предмет та підстави позову, а також суб`єктний склад даного спору, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декорт" про визнання договору недійсним.

Водночас суд на виконання положень частини 6 статті 175 ГПК України роз`яснює позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 4, 20, 175, 232-235 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декорт" про визнання договору № 14/02 від 14.02.2017 недійсним відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 16.01.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ