ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2919/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Філоненко А.В. (на підставі довіреності);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландтех" (25002, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Ельворті, 7, офіс 425);

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Тригуба Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 24 767,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 09.10.2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Ландтех" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою за вх. ГСОО № 3025/19 до відповідача - Фізичної особи-підприємця Тригуба Юрія Миколайовича, в якій просить суд стягнути з відповідача 24 767, 42 грн. - заборгованості, а також судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №ЛТ16789/ЗЧ/П від 01.07.2020 року в частині розрахунків за поставлений товар.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви, судом було встановлено, що вказана заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, в зв`язку з чим, ухвалою суду від 13.10.2020 року, за результатами розгляду матеріалів даної позовної заяви, в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, відповідну позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення відповідних недоліків.

На виконання вимог ухвали суду від 13.10.2020 року позивачем 30.10.2020 року було подано до суду заяву про усунення недоліків (вх. ГСОО №28956/20), згідно якої позивачем усунуто встановлені судом недоліки.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року відкрито провадження у справі №916/2919/20 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "02" грудня 2020 р. о 14:30.

27.11.2020 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландтех" в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. ГСОО № 31796/20), в якій позивач зазначив про часткове погашення відповідачем основної заборгованості у розмірі 10 000 грн., та у зв`язку з чим, просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 14767, 42 грн., з яких 13940, 06 грн. - основна заборгованість, 661, 52 грн. - пені та 165, 84 грн. - 3% річних.

Враховуючи, що вищевказану заяву, позивачем подано в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви позивача від 27.11.2020р. вх. ГСОО №31796/20.

У судовому засіданні від 02.12.2020 року було оголошено перерву до 21.12.2020 року о 10:40.

21.12.2020 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландтех" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№ГСОО 33964/20), відповідно до якої позивач повідомив про погашення відповідачем суми основного боргу у розмірі 13 940 грн. та 0, 94 грн. пені, у зв`язку з чим просив суд стягнути з останнього 826, 42 грн., з яких 660, 58 грн. - пені, 165,84 грн. - 3% річних.

Також, 21.12.2020 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландтех" надійшло клопотання (вх.№ГСОО 33963/20), відповідно до якого позивач, у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог та внесенням судового збору у більшому розмірі, просив суд повернути сплачений ним судовий збір у розмірі 2047, 87 грн.

У судовому засіданні від 21.12.2020 року судом було оголошено перерву до 04.01.2021 року о 13:45 год.

У судовому засіданні від 04.01.2021 року, за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландтех" про зменшення розміру позовних вимог (вх.№ГСОО 33964/20 від 21.12.2020 року), суд дійшов висновку про залишення такої заяви без розгляду, з огляду на таке:

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 252 ГПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що ухвала про відкриття провадження у справі №916/2919/20 судом постановлена 04.11.2020, позивач мав право подавати заяву про зменшення розміру позовних вимог у строк до 04.12.2020 включно, проте з відповідною заявою звернувся лише 21.12.2020, тобто з порушенням встановленого ГПК України строку.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 118 ГПК України).

Враховуючи, що позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог подано після закінчення процесуального строку, встановленого судом, у судовому засіданні від 04.01.2021 року вказану заяву судом було залишено без розгляду.

У судовому засіданні від 04.01.2021 року представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання від 04.01.2021 року не з`явився, між тим, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надіслання ухвал суду на його адресу місцезнаходження. Проте своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, при цьому суд враховує, що згідно до вимог ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повинен був подати докази разом з поданням відзиву. Між тим, сторони не повідомили суд про необхідність подання додаткових доказів, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про подання сторонами всіх доказів необхідних для розгляду справи по суті та можливість прийняття рішення за наявними в справі матеріалами.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В судовому засіданні 04.01.2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 11.01.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ландтех» (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Тригубою Юрієм Миколайовичем (покупець) було укладено договір №ЛТ16789/ЗЧ/П поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки (Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник на умовах цього Договору зобов`язується передати у власність покупця запасні частини до сільськогосподарської техніки (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

Згідно п. 1 2. Договору, найменування товару, його кількість, номенклатура, асортимент, ціна товару в гривнях, перелічуються в рахунках-фактурах, видаткових накладних, та/або додатках які с невід`ємною частиною нього договору і погоджуються сторонами.

Ціна товару вказуються в рахунках-фактурах, видаткових накладних або додатках, що становлять невід`ємну частину цього договору. Ціну договору становить загальна вартість товару, що передається за цим договором протягом строку його дії, згідно видаткових накладних. (п. 2.1 Договору).

Умовами п. 2.2 Договору передбачено, що покупець проводить оплату ціни товару (партії товару) у розмірі 100% його вартості не пізніше п`яти днів з дані реалізації. Оплата проводиться в розмірі гривневої суми на розрахунковий рахунок постачальника по реквізитам указаним в п. 11 Договору та / або згідно реквізитів вказаних в рахунку на оплату. Порядок, терміни та умови розрахунків можуть бути змінено, зокрема на партію товару, за погодженням сторін шляхом підписання додаткової угоди (специфікації тощо) на партію товару.

У п.3.3 Договору передбачено, що постачальник повинен передати товар покупцеві згідно видаткової накладної на кожну окрему партію.

Згідно п. 3.4 Договору, покупець повинен, зокрема провести оплату за товар відповідно п.2 Договору та згідно виставленого рахунку.

Договір діє з дня його підписання сторонами та закінчується 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами обов`язків. Термін дії договору може бути продовжено за згодою сторін на більш тривалий термін. (п. 5.1 Договору).

У відповідності до п. 7. 5 Договору, покупець несе відповідальність за прострочення з оплатою вартості товару (партії товару), сплачуючи постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня починає нараховуватися з першого дня прострочення та закінчується днем проведення фактичного (повного)розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 23 940, 06 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, а саме: №12019 від 04.07.2020 року на суму 15 846, 63 грн., №13322 від 15.07.2020 року на суму 1 464, 24 грн., №13326 від 15.07.2020 року на суму 6 629, 19 грн. На підставі наведеного, позивачем було виставлені відповідні рахунки на оплату поставленого товару, між тим, як зазначає позивач, вони залишились відповідачем не оплачені.

З метою досудового врегулювання спору, 08.09.2020 року позивачем було направлено відповідачу претензію (вих.№5/4), відповідно до якої він просив останнього погасити заборгованість за поставлений товар у розмірі 23940, 06 грн.

Згідно бухгалтерської довідки головного бухгалтера позивача №537 від 05.10.2020 року, та акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020р. по 05.10.2020 року, складеного позивачем, вбачається, що станом на 05.10.2020 року заборгованість ФОП Тригуби Юрія Миколайовича складає 23 940, 06 грн.

Отже, як зазначає позивач, внаслідок несплати відповідачем отриманого товару у повному обсязі за ТОВ „Ландтех" рахується заборгованість за поставлений товар у сумі 23 940, 06 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Тригубою Юрієм Миколайовичем своїх зобов`язань за договором, Товариством з обмеженою відповідальністю „Ландтех" було також нараховано пеню у розмірі 661,52 грн та 3 % річних у розмірі 165, 84 грн.

Згідно з положеннями ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 538 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

За приписами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Умовами п. 2.2 Договору передбачено, що покупець проводить оплату ціни товару (партії товару) у розмірі 100% його вартості не пізніше п`яти днів з дані реалізації. Оплата проводиться в розмірі гривневої суми на розрахунковий рахунок постачальника по реквізитам указаним в п. 11 Договору та / або згідно реквізитів вказаних в рахунку на оплату. Порядок, терміни та умови розрахунків можуть бути змінено, зокрема на партію товару, за погодженням сторін шляхом підписання додаткової угоди (специфікації тощо) на партію товару.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач, в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, неналежно виконав умови укладеного договору, в зв`язку з чим на час подання даного позову за відповідачем рахувалась основна заборгованість за поставлений позивачем товар у розмірі 23940, 06 грн.

Між тим, в зв`язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості у розмірі 10000 грн, позивачем було подано в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. ГСОО № 31796/20), а саме суми основної заборгованості до 10 000 грн., яку судом було задоволено.

Крім того, під час розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку було сплачено кошти у розмірі 13 941 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи випискою банку по рахунку позивача від 11.12.2020 року (а.с. 112) та бухгалтерською довідкою позивача №626 від 18.12.2020 року та які позивач просив зарахувати до погашення основної заборгованості у сумі 13940 грн. та пені у сумі 0, 94 грн,

Так, суд зауважує, що розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що ФОП Тригубою Ю.М. у добровільному порядку сплачено 13940 грн. в якості погашення основної заборгованості за договором №ЛТ16789/ЗЧ/П від 01.07.2020 року та 0,94 грн. в якості сплати пені, суд вважає за необхідне, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 13940 грн. та пені у сумі 0,94 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 660, 58 грн та 3% річних у розмірі 165, 84 грн., суд зазначає таке.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до п. 7. 5 Договору, покупець несе відповідальність за прострочення з оплатою вартості товару (партії товару), сплачуючи постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня починає нараховуватися з першого дня прострочення та закінчується днем проведення фактичного (повного)розрахунку.

Таким чином, за порушення відповідачем строків оплати позивачем нараховано пеню в загальному розмірі 660, 58 грн.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування відповідачу пені у розмірі 660, 58 грн, з врахуванням закриття провадження в частині стягнення пені 0,94 грн., суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 660,58 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 165,84 грн., визначив його часткову арифметичну помилковість, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок по кожній видатковій накладній та встановлено, що їх розмір становить 165, 38 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
15846.6310.07.2020 - 05.10.2020883 %114.30

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1464.2421.07.2020 - 05.10.2020773 %9.24

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
6629.1921.07.2020 - 05.10.2020773 %41.84

Таким чином, загальний розмір 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 165, 38 грн.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландтех" та стягнення з відповідача пені у розмірі 660, 58 грн та 3% річних у розмірі 165, 38 грн.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн., на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на ФОП Тригубу Ю.М.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тригуба Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ландтех" (25002, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Ельворті, 7, офіс 425, ) 660 /шістсот шістдесят/ грн. 58 коп. пені, 165 /сто шістдесят п`ять/ грн. 38 коп. - 3% річних та 2102 /дві тисячі сто дві/ грн. судового збору.

3.Закрити провадження по справі №916/2919/20 в частині стягнення основної заборгованості у сумі 13940 грн. та 0, 94 грн. пені.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11 січня 2021 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська