РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.01.2021Справа № 910/13431/20
За позовом Фізичної особи-підприємця Білоус Сергія Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

про стягнення 177 249,26 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець Білоус Сергій Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про стягнення 177 249,26 грн., з яких: 125 032,26 грн. - подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення, 52 217 грн. - збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення № 001/10-16/2 від 01.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 01131, м. Київ, Столичне шосе, 103, корп. 1, пов. 9.

У матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу із відміткою про вручення ухвали суду представнику відповідача 30.09.2020.

03.11.2020 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку будівельно-технічної експертизи.

07.12.2020 відповідач подав суду відзив, в якому проти позову заперечував посилаючись на те, що погіршення орендованого ним приміщення сталося внаслідок нормального його користування та повернуте позивачу 31.12.2019 без будь-яких зауважень.

21.12.2020 через електронну пошту суду відповідач подав клопотання про приєднання до матеріалів справи документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 001/10-16/2 від 01.10.2016.

Відповідно до договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 296,7 м2, яке знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, 14.

Згідно умов п. 1.5 договору стан приміщення та його характеристики додатково зазначаються в акті приймання-передачі приміщення.

Відповідно до п. 3.6 договору орендар повертає орендодавцю приміщення, в день закінчення строку дії договору або дострокового припинення даного договору в стані не гіршому за той, що було зафіксовано в акті приймання-передачі приміщення, із врахуванням нормального зносу.

Приміщення вважається повернуте орендодавцеві з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення або акта про звільнення приміщення, складеного в порядку, встановленому п. 3.8 договору (п. 3.7 договору).

Згідно умов п. 4.2 договору за користування приміщенням орендар щомісячно сплачує орендодавцеві орендну плату у розмірі 17 000 грн.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє протягом одного року. У випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не виявить бажання, шляхом направлення відповідного письмового повідомлення іншій стороні, припинити дію цього договору, він буде вважатися автоматично пролонгований на тих самих умовах на наступні 11 календарних місяців (п. 7.1 договору).

Згідно умов п. 7.3 договору будь-яка із сторін має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення іншої сторони про розірвання цього договору не менше ніж за 30 календарних днів до очікуваної дати розірвання.

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2016 відповідач прийняв від позивача об`єкт оренди у стані, що відповідають умовам договору оренди, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом приймання-передачі приміщення від 01.10.2016.

01.09.2018 сторони уклали додаткову угоду № 2, якою продовжили строк дії договору до 01.09.2019.

30.08.2019 сторони уклали додаткову угоду № 3, якою продовжили строк договору на 1 календарний місяць.

Згідно вимог ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

18.09.2019 орендодавець направив орендарю повідомлення з вимогою про звільнення приміщення 01.10.2019 та передати його орендодавцю за актом приймання-передачі. Вказаний лист відповідач одержав 24.09.2019.

Враховуючи належне повідомлення позивачем відповідача про припинення договору, спірний договір припинився 30.09.2019.

Згідно вимог ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Доказів повернення відповідачем позивачу спірного приміщення у вказаний позивачем строк суду не надано.

21.01.2020 відповідач надіслав позивачу листа з актом приймання-передачі приміщення від 31.12.2019. Вказаний акт позивач підписав із зауваженнями вказавши, що поточний ремонт приміщення не проводився, пошкоджене та зіпсоване майно не відновлене. Детальні зауваження до технічного стану приміщення будуть надані додатково окремим додатком, який буде невід`ємною частиною цього акту.

Враховуючи, що договір припинено 30.09.2019, а спірне приміщення повернуто позивачу відповідачем 21.01.2020, то позивач правомірно нарахував відповідачу 125 032,26 грн. подвійної орендної плати за користування приміщенням за час прострочення із жовтня 2019 по 21.01.2020.

За таких обставин вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 125 032,26 грн. подвійної орендної плати за користування приміщенням за час прострочення підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 52 217 грн. збитків за невиконання зобов`язань по проведенню поточного ремонту приміщення.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов п.п. 5.1.3, 5.1.4 орендар зобов`язується підтримувати приміщення у справному стані, усувати несправності, наслідки аварій комунікацій, які виникли з вини орендаря, за власний рахунок.

Згідно вимог ч. 1 ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Пунктом 3.10 договору сторони погодили, що витрати, понесені орендарем на поточний ремонт приміщення, є витратами орендаря відповідно до податкового законодавства України.

Як вбачається з акту приймання-передачі приміщення від 31.12.2019 позивач підписав із зауваженнями вказавши, що поточний ремонт приміщення не проводився, пошкоджене та зіпсоване майно не відновлене. Детальні зауваження до технічного стану приміщення будуть надані додатково окремим додатком, який буде невід`ємною частиною цього акту.

Тому доводи відповідача з приводу передачі ним 31.12.2019 орендованого приміщення позивачу без будь-яких зауважень необгрутовані.

За твердженнями позивача, технічний стан приміщення був незадовільний і для визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, позивач звернувся до судового експерта Юрова А.Н. із заявою про проведення будівельно-технічного дослідження.

Згідно висновків судових експертиз №№ 03/20 від 18.02.2020, 20/20 від 02.11.2020 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок механічного впливу та інтенсивної експлуатації досліджуваного об`єкту, відсутності вчасних поточних ремонтних робіт нежитлових приміщень загальною площею 296,7 м2, які знаходяться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, 14 складає 52 217 грн.

Указані висновки експертних досліджень містять докладні описи проведених досліджень, обґрунтовані та чіткі висновки, які узгоджуються з іншими наявними у справі документами, тому суд приймає їх як належні докази у справі.

21.03.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 2103/20-1 про відшкодування збитків у розмірі 52 217 грн.

09.04.2020 відповідач листом № 475-20к у відповідь на вказану претензію не заперечив проти факту незадовільного стану приміщення, просив надати йому документальне підтвердження вартості пошкодженого майна.

20.05.2020 позивач надіслав відповідачу лист № 2005/20-1 з копією висновку експерта № 03/20 від 18.02.2020.

Проте, відповіді на вказані листи відповідач не надав, доказів на спростування чи заперечення обставин не представив.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів відшкодування відповідачем позивачу 52 217 грн. за невиконання поточного ремонту спірного приміщення суду не надано.

Заперечення відповідача з посиланням на ч. 3 ст. 779 ЦК України, щодо погіршення приміщення в наслідок нормального його користування безпідставні, оскільки спростовуються встановленими вище обставинами справи.

За таких обставин вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 52 217 грн. збитків відповідно до ст. 779 ЦК України також підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, а також 4 800 грн. витрат на проведення будівельно-технічної експертизи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73, 74, 76 - 80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця Білоуса Сергія Володимировича задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (03131, м. Київ, Столичне шосе, 103, корп. 1, поверх 9; ідентифікаційний номер 31316718) на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 125 032 (сто двадцять п`ять тисяч тридцять дві) грн. 26 коп. неустойки, 52 217 (п`ятдесят дві тисячі двісті сімнадцять) грн. збитків, 2 658 (дві тисячі шістсот п`ятдесят вісім) грн. 74 коп. судового збору, 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. витрат на проведення експертизи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.02.2021

Суддя І.І. Борисенко