ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Справа№ 926/574/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

сторони явку своїх представників не забезпечили

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Візнюка Миколи Васильовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року (повний текст складено 27.10.2020 р.)

у справі № 926/574/20 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Візнюка Миколи Васильовича

до Чернівецької обласної державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, -

в с т а н о в и в :

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Фізична особа-підприємець Візнюк М.В. звернувся до суду з позовною заявою до Чернівецької обласної державної адміністрації, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 14.03.2006, зареєстрованого у Чернівецькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 16.03.2006 за №01 в редакції вказаній в позовній заяві (т.І, а.с. 1-5).

1.2. Позивач вважає, що оскільки належним чином виконував та продовжує виконувати умови Договору, а також звернувся до відповідача з листом, до якого додано проект додаткової угоди про поновлення Договору він має переважне право на поновлення договору. Враховуючи викладене, оскільки позивач продовжував користуватись земельною ділянкою, сплачувати орендну плату, а відповідач протягом одного місяця після закінчення строку Договору не повідомляв про заперечення у поновленні Договору, позивач вважає, що на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір є поновленим.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі № 926/574/20 в позові відмовлено (а.с. 233-242).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. ФОП Візнюк М.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що договір був продовжений автоматично та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що позивач неналежно виконував свої зобов`язання за договором в частині сплати орендної плати, договір припинив свою дію у 2016 році, а також те, що на момент звернення з позовом змінено власника розташованої на такій земельній ділянці нерухомості.

6. Розподіл справи:

6.1. 18.11.2020 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали судової справи № 926/574/20 разом з матеріалами апеляційної скарги ФОП Візнюка М.В. передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2020 відкрито апеляційне провадження ФОП Візнюка М.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у справі №926/574/20 та повідомлено сторін, що судове засідання відбудеться 08.12.2020 р.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 р. розгляд справи відкладено на 12.01.2021 р.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. У судове засідання 12.01.2021 р. сторони явку своїх представників не забезпечили, про обґрунтовані причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень зі ідентифікаторами 406, 414, 392.

7.2. 12.01.2021 р. від представника позивача електронною поштою, повторно (аналогічного змісту клопотання було подане в судове засідання 08.12.2020) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливості представника бути присутнім у цьому судовому засіданні з огляду на ГРВІ, без цифрового підпису, та без обґрунтування причин неявки в судове засідання 08.12.2020.

7.3. Частиною 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд "відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1)неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2)перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження."

Тобто положеннями вказаної статі визначено, що розгляд справи може бути відкладено у випадку неможливості явки представника сторони у судове засідання за наявності обґрунтованих причин такої неявки та за умови дотримання встановленого цим Кодексом строку, у межах якого може бути здійснено відкладення.

За змістом ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом 60 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у справі №926/574/20 та призначено розгляд справи на 08.12.2020 року

25 листопада 2020 року представник ФОП Візнюка М. В. ознайомився з матеріалами справи

08.12.2020 від представника позивача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з посиланням на те, що представник позивача не може бути присутнім у судовому засіданні 08.12.2020 року у зв`язку із хворобою(ГРВІ).

У зв`язку з чим, ухвалою від 08.12.2020 розгляд справи відкладено на 12 січня 2021 року.

Враховуючи викладене останній день строку припадає на 18.01.2021 р.

За змістом ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п.п. 3, 6 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи, що неявка сторін у судове засідання 12.01.2021 р. є повторною неявкою в т.ч. представника позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та можливість здійснення розгляду апеляційної скарги 12.01.2021 р.

Враховуючи викладені обставини, те, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, а також те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою недопущення порушення процесуальних строків, колегія суддів приходить висновку про можливість розгляду справи за апеляційною скаргою за наявними матеріалами без участі представників сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 14.03.2006 р. між Кіцманською районною державною адміністрацією Чернівецької області (орендодавець) та приватним підприємцем Візнюк М.В. (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Чернівецькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 березня 2006р. за №01 (т.І, а.с. 13-17).

8.2. Відповідно до п.1 договору орендодавець на виконання розпорядження голови райдержадміністрації від 09.12.2005 року №711 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду для риборозведення та сінокосіння, яка знаходиться на території Южинецької сільської ради (за межами населення пункту) Кіцманського району Чернівецької області.

8.3. В оренду передається земельна ділянка водного фонду загальною площею 54,6533 га, у тому числі під водою 35,4319 га, сінокоси 12,0844 га, інші землі - 7,137 га (п. 2 договору).

8.4. Земельна ділянка передається в оренду для риборозведення та сінокосіння (п.13 договору).

8.5. Згідно з п.14 договору цільове призначення земельних ділянок для іншого сільськогосподарського призначення.

8.6. Земельна ділянка передана позивачу 14.03.2006 р., що підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки в с. Южинець Кіцманського району від 14.03.2006 року (т.І, а.с. 18).

8.7. Відповідно до п.7 договору договір укладено терміном на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

8.8. 24.02.2020 р. позивачем подано до Чернівецької обласної державної адміністрації заяву разом із проектом додаткової угоди до договору оренди землі від 14.03.2006р., у двох примірниках, яку він просив підписати (т.І, а.с. 23-25).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

9.1. На підставі договору оренди землі від 14.03.2006 року позивач набув у користування земельну ділянку загальною площею 54,6533 га, у тому числі під водою 35,4319 га, сінокоси 12,0844 га, інші землі - 7,137 га, яка знаходиться на території Южинецької сільської ради (за межами населення пункту) Кіцманського району Чернівецької області.

9.2. Кадастровим номером земельної ділянки є :02:002:0232.

9.3. Орендодавцем за договором оренди землі від 14.03.2006 станом на дату його укладення була Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області, що узгоджувалось з п. 12 Перехідних положень ЗК України в редакції, чинній на дату укладення договору.

9.4. В подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012, з 01.01.2013 розмежовано землі державної та комунальної власності.

9.5. Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, повноваження щодо передачі у власність або в користування земельної ділянки, що визначена у договорі оренди землі від 14.03.2006, станом на час розгляду спору віднесено до повноважень Чернівецької обласної державної адміністрації, яка є відповідачем у даній справі.

9.6. Викладені в ст. 33 Закону України "Про оренду землі" дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками. Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю заперечення орендодавця в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі.

9.7. В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що після закінчення строку договору оренди землі він продовжує користуватись земельною ділянкою, йому не надходило від Чернівецької обласної державної адміністрації протягом місяця після закінчення договору оренди листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому позивач вважає, що відповідно до ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

9.8. Враховуючи те, що договір оренди землі укладено на 10 років, з урахуванням того, що його реєстрацію у Державному реєстрі земель здійснено 16.03.2006р., він діяв до 16.03.2016 р.

9.9. Позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення договору оренди землі лише 24.02.2020 р. Вказане свідчить про те, що позивачем не дотримано визначеного ч.ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" порядку пролонгації спірного договору в частині направлення у строки встановлені законом відповідачу заяви та проекту додаткової угоди, у зв`язку з чим ним втрачено переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк.

9.10. Слід зазначити, що листом №1324/7/17-1 від 24.03.2016 р. Кіцманська ОДПІ ГУ ФДС у Чернівецькій області повідомила Кіцманську районну державну адміністрацію про те, що ФОП Візнюком М.В., відповідно до умов договору оренди від 16.03.2006р. орендна плата за користування земельною ділянкою водного фонду, площею 54,6553 га за період з 01.01.2014р. по 16.03.2016р. станом на 24.03.2016р. не сплачувалась (т.І, а.с. 110).

9.11. Вказане свідчить про неналежне виконання позивачем своїх обов`язків зі сплати орендної плати, як в період дії договору, так і після його закінчення.

9.12. Листом №01-14/12-188 від 30.03.2016 р. (тобто протягом місяця після закінчення строку дії договору) Кіцманська районна державна адміністрація повідомила приватного підприємця Візнюка М.В. про те, що відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" заперечує проти поновлення договору оренди земельної ділянки. Також у листі зазначено, що у зв`язку з закінчення терміну дії договору, 23.03.2016 р. на засіданні районної постійної комісії з питань реалізації районною державною адміністрацією повноважень у галузі земельних відносин розглядалось питання про поновлення договору оренди, проте, під час розгляду встановлено, що Візнюком М.В. неналежно виконуються умови договору оренди земельної ділянки в частині несплати орендної плати. А, також, не укладено з Южинецькою сільською радою договір оренди гідротехнічних споруд та не виконуються вимоги Законів України "Про ветеринарну медицину", "Про рибу, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них" (т.І, а.с. 111).

9.13. Листом №01-29/4-178 від 04.04.2017 р. Кіцманська районна державна адміністрація повідомила Чернівецьку обласну державну адміністрацію про те, що 16.03.2016 р. термін дії договору оренди з Візнюком М.В. закінчився, відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" районною державною адміністрацією направлено ПП Візнюку М.В. лист-заперечення щодо поновлення укладеного з ним договору оренди земельної ділянки водного фонду. А також, просила розглянути питання щодо включення водного об`єкту, що розташований в адмінмежах Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) площею 54,6533 га до переліку земельних ділянок водного фонду разом з водним об`єктом для продажу права оренди на земельних торгах (т.І, а.с. 112).

9.14. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року у справі №824/476/16-а за позовом Кіцманської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області до Візнюка М.В. про стягнення податкового боргу в сумі 54536,04 грн. адміністративний позов задоволено повністю та стягнуто з ФОП Візнюка М.В., зокрема, орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 49 977,66 грн. (т.І, а.с. 159-160).

9.15. У квітні 2019р. вказану заборгованість примусово стягнуто з Візнюка М.В. державною виконавчою службою, що підтверджується листом ГУ ДПС у Чернівецькій області від 28.05.2020 р. та платіжним дорученням №892 від 12.04.2019 р. (т.І, а.с. 161).

9.16. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 14.12.2016 р. ФОП Візнюк М.В. припинено підприємницьку діяльність, 07.02.2017 р. знову проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця, діяльність якої припинено - 22.05.2019 р. та 22.01.2020 р. проведено державну реєстрацію Візнюк М.В. як фізичної особи-підприємця. Тобто, позивач після закінчення строку дії договору оренди землі, неодноразово припиняв діяльність як фізична особа-підприємець, що спростовує його твердження про користування земельною ділянкою в статусі підприємця.

9.17. Слід зазначити, що відповідно до договору оренди землі зазначена земельна ділянка належать до земель водного фонду (площа земель під водою 35,4319 га), а метою її використання визначено, зокрема, рибогосподарські потреби.

9.18. Доказів укладення договору оренди земель водного фонду між позивачем та Чернівецькою обласною державною адміністрацією матеріали справи не містять.

9.19. Крім того, відповідно до свідоцтва від 28.02.2019 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 157915750 від 28.02.2019) з 28.02.2019 р. ОСОБА_1 на праві власності належить майно, яке складається з нежитлової будівлі рибниці літ. А-І, загальною площею 21,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (що раніше належало Візнюку М.В. ). Нежитлова будівля рибниці розташована на сформованій земельній ділянці державної власності, площею 54,6531 га, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :02:002:0232.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на не надання позивачем доказів постійного користування ним земельною ділянкою як суб`єктом підприємницькою діяльністю, доказів сплати орендної плати у визначеному договором обсязі (тобто належного виконання умов договору), а також звернення позивача у визначений законом строк до орендодавця з метою пролонгації договору, що свідчить про втрату ним переважного права на поновлення договору та те, що вказаний договір припинив свою дію 16.03.2016 р. у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Крім того, власником розташованого на відповідній земельній ділянці майна з 28.02.2019 р. є ОСОБА_1 . Листом від 28.09.2018 №228 Южинецькою сільською радою повідомлено ОСОБА_1 про те, що договір оренди земельної ділянки від 14.03.2006 р. з ПП Візнюком М.В. припинено у зв`язку з закінченням його дії (т.І, а.с. 89).

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів зазначає про помилковість тверджень позивача про те, що договір був продовжений автоматично, оскільки позивачем не доведено існування визначених законом підстав, за яких є можливою автоматична пролонгація договору, а саме належного виконання ним обов`язків за договором (в т.ч. щодо сплати орендної плати), а також не доведено факту продовження користування позивачем (як фізичною особою-підприємцем) орендованою земельною ділянкою після закінчення терміну дії відповідного договору.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:

12.1. Враховуючи те, що позивачем не доведено належного виконання ним умов договору оренди землі, колегія суддів дійшла висновку про те, що переважне право позивача на поновлення договору оренди не виникло, а відповідно і не може бути порушено та захищено у судовому порядку.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

13.2. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).

13.3. Відповідно до ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

13.4. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

13.5. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України).

13.6. Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

13.7. За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

13.8. Відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

13.9. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

13.10. За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

13.11. Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

13.12. Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

13.13. Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами за умови дотримання порядку, визначеного частинами 2- 5 цієї норми, так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Отже, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави і обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин 1-5 зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає згідно з частиною 6 цієї норми.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

13.14. Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

13.15. Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

Суть поновлення договору оренди за змістом частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк.

Правову позицію щодо підстав розірвання договору оренди землі згідно приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

13.16. Відповідно до ч.1 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

13.17. Відповідно до ч. 1 статті 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

13.18. Згідно з ч.1 та ч.2 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто, зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

13.19. Відповідно до пункту "е" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

13.20. Частиною четвертою статті 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

13.21. При цьому особливості користування водним об`єктами на умовах оренди закріплені у статті 51 Водного кодексу України. Зокрема у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди.

Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом.

У договорі оренди водного об`єкта визначаються зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

13.22. Надання частин рибогосподарських водних об`єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України "Про аквакультуру".

13.23. Відповідно до Закону України "Про аквакультуру" аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

13.24. Статтею 14 цього Закону встановлено особливості умов здійснення аквакультури та надання рибогосподарського водного об`єкта (його частини), рибогосподарської технологічної водойми, акваторії (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, а також акваторії (водного простору) виключної (морської) економічної зони України в користування на умовах оренди для цілей аквакультури.

13.25. В такий спосіб, дотримання порядку укладення договору оренди земель водного фонду визначених Земельним та Водними кодексами України, а також Законом України "Про аквакультуру" для учасників є обов`язковим та не може бути нівельовано шляхом застосування процедур поновлення договору оренди визначених Законом України "Про оренду землі".

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення в оскаржуваній частині ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у справі №926/574/20 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Візнюка Миколи Васильовича на рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у справі №926/574/20 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Візнюка Миколи Васильовича на рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у справі №926/574/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у справі №926/574/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу- підприємця Візнюка Миколу Васильовича.

4. Справу №926/574/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 14.01.2021 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко