РІШЕННЯ

Іменем України

04 січня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/916/20

Господарський суд Чернігівської області у складі

судді Федоренко Ю.В.

секретаря судового засідання Сиворакша Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ашер»

про стягнення 158 586,87 грн

за участю представників:

позивача: Хоботня І.О., довіреність від 23.11.2020.

відповідача: не з`явився.

Позивачем подано позов в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 147004,08 грн, пеню в сумі 8707,78 грн, інфляційні втрати в сумі 1176,03 грн, 3% річних в сумі 1698,98 грн за неналежне виконання договору дистриб`юції № 32 від 07.05.2018.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, ухвалою суду від 03.11.2020 вказана позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі № 927/916/20, розгляд справи по суті призначено на 01.12.2020.

Відповідно до ст.165, 251 ГПК України вказаною ухвалою відповідачу було встановлено 15 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву.

30.11.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції.

У судове засідання 01.12.2020 прибув представник відповідача - адвокат Підгорний К.Є., представник позивача не з`явився.

У судовому засіданні 01.12.2020 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 23.12.2020 та задовольнив клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

22.12.2020 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник відповідача у цей час братиме участь в судовому засіданні у Деснянському районному суді м. Чернігова, а директор ТОВ "Ашер", який є єдиною особою, уповноваженою представляти ТОВ "Ашер" в порядку самопредставництва з 08.12.2020 і до закінчення 2020 року перебуватиме на стаціонарному лікуванні, а тому немає можливості брати участь у судових засіданнях самостійно. До клопотання додано роздруківку з офіційного веб-сайту Деснянського районного суду м. Чернігова, копію договору про надання правової допомоги від 09.11.2020, укладеного між адвокатом Підгорним К.Є. та Осіковською Н.С., копію довідки КНП "Чернігіська міська лікарня №1" від 09.12.2020.

У судовому засіданні 23.12.2020, яке проводилось в режимі відеоконференції, брав участь представник позивача Хоботня І.О., представник відповідача в судове засідання не прибув; суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 04.01.2021 та ухвалив наступне судове засідання провести в режимі відеоконференції.

У судове засідання 04.01.2021 прибув повноважний представник позивача Хоботня І.О. в режимі відеоконференції. Представник відповідача в судове засідання не прибув; ухвалу повідомлення від 23.12.2020 про відкладення розгляду справи на 04.01.2021 отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 164 (а.с.109).

У судовому засіданні 04.01.2021 була проголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позиції учасників справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору

№ 32 дистриб`юції від 07.05.2018, а саме щодо термінів оплати продукції.

Відзиву на позов, заяв і клопотань від відповідача не надходило.

Копія ухвали від 03.11.2020 про відкриття провадження у справі (якою встановлено судом відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву) направлена на адресу відповідача, яка відповідає місцезнаходженню, що значиться у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 38) та повернулася до суду 11.11.2020, 20.11.2020 з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання".

При вирішенні спору судом враховано, що повноважний представник відповідача за довіреністю від 08.01.2020 адвокат Підгорний К.Є. брав участь у судовому засіданні 01.12.2020 і відповідачу було достеменно відомо про порушення провадження у справі за позовом ТОВ «Уманьпиво», а тому не вручення відповідачу ухвали про порушення провадження у справі не позбавляло його подати у встановлений ухвалою суду строк відзив на позовну заяву.

У даному випадку судом також враховано, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та відповідач не був позбавлений права та можливості також ознайомитись з ухвалою суду від 03.11.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 3 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався, за таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України.

Фактичні обставини справи та нормативно-правове обгрунтування.

07.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Уманьпиво» (далі- постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ашер" (далі - дистриб`ютор) укладено Договір № 32 дистриб`юції (надалі - Договір, а.с. 6-13).

Згідно п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність дистриб`ютора продукцію для її подальшого розповсюдження на території на умовах та в порядку, що визначені цим Договором, а дистриб`ютор зобов`язується прийняти продукцію у власність та сплатити її вартість.

У відповідності до п. 4.2 Договору оплата за кожну отриману партію продукції здійснюється дистриб`ютором протягом 7 календарних днів.

Протягом 2018 та 2019 років сторонами до Договору вносилися зміни, що стосувалися умов оплати продукції та інших умов та були викладені у протоколах розбіжностей до Договору від 07.05.2018 та 01.03.2019.

Згідно останнього протоколу розбіжностей до Договору від 01.03.2019 (а.с. 15) сторонами були внесені зміни до п. 4.2 Договору, а саме: оплата за кожну отриману партію продукції в період з 01.03.2019 по 30.04.2019 та з 01.09.2019 по 31.12.2019 здійснюється дистриб`ютором протягом 30 календарних днів, а з 01.05.2019 по 30.08.2019 протягом 21 календарного дня (а.с. 15).

Позивачем було поставлено відповідачу товар за Договором на загальну суму 317577,60 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних, які підписані сторонами, а саме: № 5090 від 03.06.2019 на суму 83744,64 грн, № 5093 від 03.06.2019 на суму 72812,16 грн, № 6265 від 19.06.2019 на суму 99452,16 грн, № 6266 від 19.06.2019 на суму 61568,64 грн та копіями товарно-транспортних накладних, а саме: № Р5090 від 03.06.2019, Р5093 від 03.06.2019, Р6265 від 19.06.2019, Р6266 від 19.06.2019 (а.с.16-23).

Протягом дії Договору, дистриб`ютор неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, а саме порушував п. 4.2. щодо термінів оплати продукції.

Позивачем надіслано на адресу відповідача лист-претензію від 06.09.2019 вих. № 196 із вимогою погасити наявну заборгованість у розмірі 262 004,08 грн. Як засіб мирного врегулювання даного спору, постачальник запропонував дистриб`ютору скласти графік погашення заборгованості та надати його до 16.09.2019 року. За умови складення та дотримання дистриб`ютором даного графіку, постачальник зобов`язувався не застосовувати до дистриб`ютора жодних штрафних санкцій та не звертатися до суду за захистом порушених прав (а.с. 25-27).

В листі від 17.10.2019, направленому на адресу позивача, відповідач визнав заборгованість в сумі 247004,08 грн за Договором та надав графік її погашення розрахований на період з 14.10.2019 по 29.12.2019 (а.с.28),який прийнятий позивачем, що підтверджується листом останнього від 28.10.2019 №242.

Проте незважаючи на прийнятий сторонами графік погашення заборгованості, відповідач порушував своє зобов`язання по сплатам чергових платежів, так за ним рахується заборгованість у розмірі 147004,08 грн, що підтверджується випискою картки рахунку 361 за 31.12.2019-31.07.2020 ТОВ «Уманьпиво» (а.с. 32), Актом звірки взаємних розрахунків № 187 від 30.06.2020 за січень-червень 2020 року між сторонами, який підписаний позивачем (а.с. 57).

У листі-претензії до відповідача вих. № 136 від 30.06.2020 позивач вимагав погасити наявну заборгованість у розмірі 147 004, 08 грн (а.с. 33), яка залишилась не сплаченою відповідачем.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв`язку з невиконанням умов Договору відповідачем.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням п. 4.2 Договору, протоколу розбіжностей від 01.03.2019 до Договору та положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що станом на дату розгляду даного спору відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань з оплати поставленої позивачем за Договором продукції.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач не спростував твердження позивача про наявність у нього заборгованості за Договором, як і не спростував її обсяги, у зв`язку з чим суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань за Договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 147004,08 грн.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача по стягненню з відповідача 147004,08 грн заборгованості за Договором є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.8 Договору за неоплату/несвоєчасну оплату продукції дистриб`ютор сплачує постачальнику за вимогою останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від вартості неоплаченої/несвоєчасно оплаченої продукції.

Позивач просить стягнути з відповідача 8707,78 грн пені, 1698,98 грн 3% річних за період з 20.03.2020 по 07.08.2020 та 1029,03 грн інфляційних втрат за період з квітня по липень 2020 за прострочення оплати за Договором згідно розрахунків, які додані до заяви про усунення недоліків від 29.10.2020.

При вирішення питання про стягнення пені, 3% річних та інфляційних судом враховано, що сторонами погоджено графік погашення заборгованості на запропонованих відповідачем умовах (а.с.28) чим внесено зміни до договору в частині строків розрахунків за отриманий товар. Так, останнім днем оплати товару на суму 15000 грн є 20.10.2019 і з наступного дня - 21.10.2019 необхідно розраховувати пеню, відсотки річних та інфляційні втрати. Відповідно відповідачем прострочено оплату товару на суму 25000 грн з 28.10.2019, 04.11.2019, 11.11.2019, 18.11.2019, 25.11.2019, 02.12.2019, 09.12.2019, 16.12.2019, 23.12.2019 та з 30.12.2019 на суму 7004,08 грн.

З урахуванням початку періоду прострочення та вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України за розрахований позивачем період з 20.03.2020 по 07.08.2020 на його користь підлягає стягненню 5588,81 грн пені та 1686,93 грн 3% річних, та за період з квітня по липень 2020 - 1024,29 грн інфляційних втрат.

В решті вимог про стягнення 3118,97 грн пені, 151,74 грн інфляційних та 12,05 грн 3% річних судом відмовлено за необгрунтованістю.

На підставі викладеного позов задовольняється частково з покладенням судових витрат на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ашер», вул. Борисенка, 47, м. Чернігів, , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво», вул. Успенська, 29, м. Умань Черкаської області, , 147 004,08 грн боргу, 5 588,81 грн пені, 1 686,93 грн 3% річних, 1 024,29 грн інфляційних витрат та 2 329,56 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 11.01.2021.

Суддя Ю.В. Федоренко