РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2021Справа № 910/16760/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Авіа"

до державного підприємства "Завод 410 ЦА"

про стягнення 9 319,17 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Континент-Авіа" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення 9 319,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати поставленого на підставі договору купівлі-продажу №УМТЗ-20-25/1 від 12.03.2020, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 8 544,00 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 598,08 грн., 3% річних у розмірі 117,28 грн. та інфляційних у розмірі 59,81 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 16.11.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за №011.

Відповідач не скористалися наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

12.03.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Континент-Авіа" (продавець) та державним підприємством "Завод 410 ЦА" (покупець) укладено договір №УМТЗ-20-25/1 купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов`язується протягом строку дії договору поставити покупцю товари, зазначені в специфікаціях які є невід`ємною частиною цього договору (далі - Специфікації).

Найменування товару: комплектуючі для літаків, код ДК 021:2015-34731000-0 (п.1.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору загальна сума цього договору на момент його укладення складає: 8 544,00 грн, в тому числі ПДВ 20%: 1 424,00 грн.

Ціна одиниці товарів фіксується на момент укладення договору та передбачена в специфікації до договору з урахуванням умов поставки, протягом строку дії цього договору зміні в односторонньому порядку не підлягає (п.3.2 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання їх сторонами (п.10.1 договору).

Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходить від продавця до покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів та проходження вхідного контролю на складі покупця, якщо не передбачено інше (п.5.6 договору).

Відповідно до п.5.1-5.3 договору строк поставки товару, місце поставки (передачі) партії товарів та умови поставки товарів буде вказано в кожній специфікації окремо.

Згідно з додатку №1 (Специфікація №1 до договору №УМТЗ-20-25/1 від 12.03.2020 року) сторонами визначено:

Найменування: S/T №5284592

Заглушка 26-9224-200 у кількості 4 шт. сума в грн. без ПДВ 3 560,00 грн.,

Заглушка 26-9224-300 у кількості 4 шт. сума в грн. без ПДВ 3 560,00 грн.,

Сума по специфікації №1 становить 8 544,00 грн. в тому числі ПДВ 20%: 1 424,00 грн.

Умови оплати: 100% оплата протягом 30 банківських днів після отримання продукції та проходження її вхідного контролю.

Місце та умови поставки: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 94 за рахунок продавця.

Строк поставки: протягом 10 календарних днів з моменту отримання заявки від покупця.

На виконання умов договору, позивачем поставлено товар на загальну суму 8 544,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №13/03/20 від 13.03.2020 року.

Товар по вищезазначеній накладній зі сторони відповідача отримав менеджер Шарий Іван Вікторович на підставі довіреності №85 від 13.03.2020 року.

Також, в матеріалах справи наявні:

- рахунок -фактура №12/03/20 від 12.03.2020 року на суму 8 544,00 грн.,

- експрес-накладна «Нової пошти» №4338 від 13.03.2020 року щодо направлення запчастин на адресу державного підприємства «Завод 410 ЦА» (розрахункова дата прибуття 14.03.2020 до 15:00),

- службовий чек від 13.03.2020 року та фіскальний чек від 13.03.2020 року щодо оплати позивачем послуг перевізника.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до специфікації №1, 100% оплата протягом 30 банківських днів після отримання продукції та проходження її вхідного контролю.

Згідно розділу ІІ договору, покупець має право здійснювати перевірку якості або кількості товару. Порядок та строки перевірки кількості та якості визначаються покупцем, про що він зобов`язаний письмово повідомити продавця. Якщо при прийомці або перевірці якості та кількості (комплектності) товару (в тому числі в період гарантійного строку) буде виявлено недостачу, невідповідність якості або комплектності товару вимогам визначеним в документації на товар або вимогам договору покупець складає та направляє продавцю документи про невідповідність товару щодо його кількості, асортименту, якості, комплектності. У випадку виявлення невідповідності якості товару покупець повідомляє продавця про це факсимільним або електронним зв`язком протягом 10 календарних днів з моменту отримання товару, із зазначенням виявлених дефектів та наданням фото-і/ або відеоматеріалів.

Як зазначено позивачем, будь-яких документів щодо невідповідності якості товару від відповідача на адресу позивача не надходило.

Товар прийнятий відповідачем без зауважень.

Так, позивач обчислює початок перебігу строку на оплату за поставлену партію товару з урахуванням часу на перевезення (доставку) перевізником та десятиденного строку на проходження вхідного контролю.

Граничний строк оплати за поставлений товар - 12.05.2020 року.

Будь-яких доказів сплати основного боргу по договору матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором купівлі-продажу № УМТЗ-20-25/1 від 12.03.2020 року у відповідача перед позивачем в сумі 8 544,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача на підставі п.7.3 договору штраф в розмірі 598,08 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з п.7.3 договору за прострочення виконання зобов`язання за договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Судом враховано, що застосування штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що втім не виключає можливість його встановлення в укладеному сторонами договорі, що і було здійснено сторонами в п.7.3 договору.

Суд погоджується з розрахунком штрафу в розмірі 598,08 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 117,28 грн. нараховані за період з 13.05.2020 року по 26.10.2020 року та інфляційні збитки в розмірі 59,81 грн. нараховані за період з 01.06.2020 року по 30.09.2020 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд погоджується з нарахуванням трьох процентів річних у розмірі 117,28 грн. та інфляційних втрат в розмірі 59,81 грн. та вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "Завод 410-ЦА" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 94, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Авіа" (61001, м. Харків, провулок Микитинський, будинок 3, ) основний борг в розмірі 8 544 (вісім тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 00 коп., штраф в розмірі 598 (п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 08 коп., три проценти річних в розмірі 117 (сто сімнадцять) грн. 28 коп., інфляційні втрати в розмірі 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. 81 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий