РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.01.2021Справа № 910/15831/20
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом до проТовариства з обмеженою відповідальністю "ЯВА-ІНТЕРНЕШЕНЛ" Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКАСОН" стягнення 3 575, 74 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯВА-ІНТЕРНЕШЕНЛ" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКАСОН" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 3 575, 74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки товару № 18/05-18/MV3 від 15.05.2018 спричиняє позивачу значні матеріальні збитки у вигляді не отриманого прибутку, який би позивач отримав у разі належного виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем на виконання умов вказаного договору товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/15831/20. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

13.11.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що позивач неодноразово в період з вересня 2019 року по грудень 2020 року порушував умови договору поставки товару № 18/05-18/MV3 від 15.05.2018, у зв`язку із чим відповідачем нараховано позивачеві штрафні санкції на суму 3 950, 00 грн, які не були сплачені позивачем і при цьому сторонами підписано акт звірки розрахунків, що свідчить про зарахування заборгованості зазначеної суми штрафних санкцій в рахунок заборгованості відповідача, що заявлена до стягнення позивачем у даному позові та з урахуванням вищевикладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Поряд із тим, розглядаючи дану справу судом враховано, що згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19" від 11.03.2020 за №211 з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України установлено карантин.

Водночас, з огляду на ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням введених обмежень, пов`язаних із запровадженням в Україні карантину), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, з урахуванням наявного у сторін права на продовження відповідних процесуальних строків у зв`язку із запровадженням карантину, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркасон" (за договором - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешнл" (за договором - Постачальник) було укладено договір поставки № 18/05-18/MV3 (надалі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобов`язується поставляти (передавати у власність) Товар, обраний (замовлений) Покупцем, відповідно до остаточного замовлення, а Покупець зобов`язується приймати такий Товар і оплачувати його вартість.

Кількість, асортимент, ціна й інші показники й характеристики Товару, що може бути замовлений Покупцем в Постачальника, вказуються в списку, визначаються в остаточному замовленні й відображаються в накладних, за якими здійснюється передача окремих партій Товару від Постачальника Покупцю (п. 1.3. Договору).

Пунктом 3.7. Договору погоджено, що Покупець здійснює оплату поставленого Товару Постачальником в порядку, строки та на умовах, визначених Індивідуальними умовами співпраці (додаткові угода № 1 до договору).

Зокрема, відповідно до п. п. 2, 3, 4 додаткової угоди № 1 від 15.05.2018 до Договору, Покупець здійснює оплату поставленого Товару у строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки, зазначеної у підписаній сторонами видатковій накладній, у платіжні дні. Платіжними днями покупця є вівторок і четвер, окрім неробочих (святкових) днів. Покупець має право повернути Товар Постачальнику в строк, що не перевищує 45 (сорок п`ять) календарних днів з дня його отримання

Відповідно до п. 8.1. Договору, даний Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками і діє до 31 грудня 2018 року.

При цьому, пунктом 8.2. Договору сторони погодили, що якщо жодна зі сторін письмово не заявить іншій стороні про припинення дії договору не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати припинення його дії, даний договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки і при цьому сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) даний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Водночас, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того факту, що позивачем чи відповідачем було заявлено про припинення дії Договору відповідно до п. 8.2. Договору, даний Договір вважається автоматично продовженим після моменту його закінчення, що визначений у п. 8.1. договору.

При цьому, в матеріалах справи містяться копії видаткових накладних № 1403 від 31.10.2019 на суму 389,58 грн, № 1405 від 31.10.2019 на суму 69,66 грн, № 1428 від 05.11.2019 на суму 375,66 грн, № 1429 від 05.11.2019 на суму 30,18 грн, № 1433 від 06.11.2019 на суму 285,30 грн, № 1451 від 08.11.2019 на суму 85,20 грн, № 1459 від 11.11.2019 на суму 124,80 грн, № 1460 від 11.11.2019 на суму 290,46 грн, № 1461 від 11.11.2019 на суму 62,40 грн, № 1468 від 13.11.2019 на суму 226,74 грн, № 1469 від 13.11.2019 на суму 574,32 грн, № 1486 від 15.11.2019 на суму 263,58 грн, № 1488 від 18.11.2019 на суму 302,04 грн, № 1489 від 18.11.2019 на суму 323,16 грн, № 1495 від 19.11.2019 на суму 89,04 грн, №1505 від 21.11.2019 на суму 62,04 грн, № 1506 від 21.11.2019 на суму 133,14 грн, № 1522 від 25.11.2019 на суму 405,12 грн, № 1523 від 25.11.2019 на суму 284,46 грн та № 1524 від 25.11.2019 на суму 42,00 грн, що засвідчують поставку позивачем відповідачеві Товару на виконання умов Договору на загальну суму 4 419, 24 грн.

Окрім того, в матеріалах справи містяться копії накладних (повернення постачальнику) № 6291 від 26.02.2020 на суму 134,28 грн, № 62911 від 26.02.2020 на суму 36,18 грн, № 62912 від 26.02.2020 на суму 161,58 грн, № 629 від 26.02.2020 на суму 34,32 грн, № 65140 від 26.02.2020 на суму 133,14 грн, № 65141 від 26.02.2020 на суму 89,64 грн, № 65806 від 26.02.2020 на суму 45,18 грн та № 65807 від 26.02.2020 на суму 30,18 грн, що засвідчують повернення відповідачем позивачеві Товару на загальну суму 664,50 грн.

З урахуванням наведених вище обставин, неоплаченим залишається товар на суму 3 754, 74 грн.

У той же час, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованость на загальну суму 3 575, 74 грн, а суд вирішуватиме спір в межах заявленої ціни позову.

Відповідач, натомість, вказує на те, що зобов`язання відповідача по сплаті заборгованості в сумі 3 575, 74 грн були припинені між позивачем та відповідачем шляхом заліку зустрічних однорідних вимог та на час подання позовної заяви у відповідача відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем.

Так, відповідно до п. 4.2 Договору, у разі порушення зобов`язань щодо резерву Товару (недопоставка товару за остаточним замовленням) Постачальник зобов`язаний сплаті штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) грн. за кожну одиницю недопоставленого Товару.

Згідно п. 4.8. Договору, Постачальник зобов`язувався сплатити на користь Покупця суми штрафів у зв`язку з неналежним виконанням Постачальником обов`язків за даним договором, в строк, що не перевищує 7 (семи) календарних днів з дати направлення йому Покупцем відповідної претензії (вимоги, розрахунку) щодо відшкодування збитків.

При цьому, пунктом 3.10 Договору передбачено, що сума оплати за Товар може бути зменшена Покупцем на суму збитків/штрафів, передбачених умовами про відповідальність Постачальника за Договором (у випадку невиконання Постачальником обов`язку щодо їх самостійної сплати).

Зменшення суми оплати за Товар, передбачене п. 3.10. Договору, здійснюється Сторонами шляхом проведення заліку зустрічних вимог без складання будь-яких додаткових документів та не потребує окремого погодження Постачальника (п. 3.11 Договору).

З урахуванням вищезазначеного, відповідач вказує на те, що позивач неодноразово в період з вересня 2019 року по грудень 2019 року порушував вказані умови договору і при цьому загальна сума нарахованих відповідачем позивачеві штрафних санкцій становить 3 950,00 грн, у зв`язку із чим відповідач надіслав на підтверджену електронну адресу позивача рахунки на оплату штрафних санкцій № 1480 від 02.09.2019 на суму 1 350, 00 грн, № 1425 від 02.09.2019 на суму 1 100,00 грн, № 1634 від 30.09.2019 на суму 250,00 грн, № 1943 від 26.11.2019 на суму 750,00 грн, № 1992 від 30.11.2019 на суму 350,00 грн та № 2199 від 31.12.2019 на суму 150,00 грн.

Також, відповідач стверджує, що між позивачем та відповідачем було підписано акт звірки взаєморозрахунків за період серпня 2019 року по червень 2020 року із зазначенням заборгованості відповідача у розмірі 3 575, 55 грн за оплату поставленого Товару та заборгованості позивача у розмірі 3 950, 00 грн по сплаті нарахованих штрафних санкцій, у зв`язку із порушенням умов Договору і при цьому у вказаному акті звірки взаєморозрахунків позивач та відповідач узгодили суми заборгованості та позивач підтвердив наявність заборгованості у сумі штрафних санкцій по договору.

У свою чергу, й позивачем долучено до позовної заяви акт звірки розрахунків, з посиланням на який ТОВ "Ява-Інтернешенл" вказує на те, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором поставки станом на 31.12.2019 становить 4 240,24 грн.

Однак, дослідивши наявні у матеріалах справи фактичні дані суд встановив, що надані позивачем та відповідачем акти звірки розрахунків не мають жодних посилань на договір поставки № 18/05-18/MV3 від 15.05.2018 та не підтверджують наявності узгодженого між сторонами балансу, зокрема, кредитового та дебетового сальдо, як це визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо (зокрема не може засвідчувати факт належного, або неналежного виконання зобов`язань з поставки товару), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Таким чином, акти звірки є суто бухгалтерськими документами за якими бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов`язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Надані позивачем первинні документи, а саме видаткові накладні та накладні повернення товару підтверджують факт проведення між сторонами господарських операцій за договором поставки № 18/05-18/MV3 від 15.05.2018 та виникнення дебіторської заборгованості у позивача, та відповідно кредиторської заборгованості у відповідача.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

При цьому, відповідно до припису ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Поряд із тим, на виконання ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд приймає до уваги положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду (надалі - ЄСПЛ) з прав людини як джерело права.

У п. 68 рішення у справі «Мантованеллі проти Франції» суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

При цьому, статтею 86 ГПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем у свою чергу не надано обґрунтованого розрахунку нарахованого позивачеві штрафу в сумі 3 950, 00 грн, а також не надано доказів на підтвердження того факту, що позивачем дійсно було допущено порушення взятих на себе зобов`язань з поставки Товару за Договором, що у свою чергу слугувало-б підставою для нарахування штрафу на підставі п. 4.2. Договору.

Зокрема, на підтвердження власних доводів відповідачем не надано замовлень № S323166-218 від 02.09.2019, № S323166-240 від 02.09.2019, № S323166-268 від 02.09.2019, № S323166-287 від 02.09.2019, № S323166-310 від 02.09.2019, № S323166-325 від 02.09.2019, про які ним вказується у направлених на адресу позивача рахунках на оплату штрафу та не надано жодних належних обґрунтувань щодо порушення позивачем взятого на себе зобов`язання з поставки Товару згідно умов Договору за вказаними замовленнями.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що зобов`язання відповідача щодо сплати заборгованості позивачу в розмірі 3 575, 74 грн не були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі п. 3.10, п. 3.11 Договору (ст. 601-602 Цивільного кодексу України).

Натомість, видатковими накладними та накладними на повернення товару підтверджується факт поставки позивачем Товару на виконання умов Договору на загальну суму 4 419,24 грн та його часткове повернення відповідачем на загальну суму 664,50 грн. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача залишок заборгованості за поставлений та неоплачений відповідачем Товар на суму 3 575, 74 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3 575, 74 грн є обґрунтованими, підтвердженими належним і допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 126, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯВА-ІНТЕРНЕШЕНЛ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКАСОН" (02121, м. Київ, Харківське шосе, 201-203; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯВА-ІНТЕРНЕШЕНЛ" (58007, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Коломийська, буд. 9-Д; ідентифікаційний ) заборгованість в сумі 3 575,74 грн та судовий збір в сумі 2 102,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20.01.2021 року.

Суддя Ю.О. Підченко