Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1069/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи Сарненської міської ради до відповідача Комунального підприємства "Екосервіс" про зобов`язання сплатити кошти в сумі 110 764,19 грн., як шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Сарненська міська рада звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Екосервіс" про зобов`язання сплатити кошти в сумі 110 764,19 грн., як шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, судове засідання для розгляду справи призначено на 08 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року розгляд справи відкладено на 22.12.2020 року.

Ухвалою суд від 22.12.2020 року розгляд справи відкладено на 13.01.2020 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак 12.01.2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у якій позивач просить відкласти розгляд справи у зв`язку з карантинними заходами.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, суд прийшов до висновку, що дане клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно з ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Також суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, визначених ГПК України.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, а неможливість вирішення справи (клопотань по справі) у відповідному судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, строк, визначений ст. 248 ГПК України спливає 16.01.2021 року, а тому у суду відсутня можливість та обгрунтована необхідність для подальшого відкладення розгляду справи.

Представник відповідача Комунального підприємства "Екосервіс" у судове засідання не з`явився, відзиву не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 13.01.2021 року, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 01 січня 2021 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що Державною екологічною інспекцією у Рівненській області на підставі наказу №274 від 27.09.2017 року, відповідно до якого наказано провести планові перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства наступними суб`єктами господарювання, зокрема, КП "Екосервіс" (34500, м. Сарни, вул. Матросова, 2) в термін з 07.11.2017 по 20.11.2017 (далі - Наказ №274) (а.с.14-15).

На підставі Наказу №274, позивачем сформовано Направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 27.09.2017 року №258 (далі - Направлення №258), відповідно до якого фахівці Державної екологічної інспекції у Рівненській області направлені на проведення перевірки КП "Екосервіс" з 07.11.2017 року по 20.11.2017 року (а.с. 13).

Перевіркою виявлено ряд порушень природоохоронного законодавства. За результатами перевірки позивачем сформовано Акт, складений за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №5 (далі - Акт перевірки №5) (а.с. 16-18).

Вказаний акт складено за присутності директора КП "Екосервіс" - Микосянчика Олександра Степановича та підписано ним.

На підставі Акта перевірки №5 позивачем сформовано Припис від 20.11.2018 року про зобов`язання позивача усунути виявлені порушення та зобов`язано директора КП "Екосервіс" забезпечити направлення звіту про виконання приписів не пізніше 3 днів після закінчення встановлених термінів виконання кожного пункту приписів, наведених у таблиці (далі - Припис) (а.с. 47).

В подальшому, відповідачем сформована Претензія про відшкодування збитків від 29.01.2018 №218/04-07/18. В даній претензії про відшкодування збитків на суму 110 764,19 грн. зазначено про виявлене порушення, а саме очисні споруди КП "Екосервіс" працюють недостатньо ефективно. Даному підприємству за забруднення поверхневих вод внаслідок неефективної роботи очисних споруд нараховувалися збитки за період з 10.10.2015 року по 03.03.2016 року (претензія від 06.04.2016 року). У зв`язку з тим, що скид зворотних вод з перевищенням встановлених нормативів ГДС є постійним, нарахування збитків проведено за період з 04.03.2016 року по 17.11.2017 року. За даний період підприємством було скинуто недостатньо очищених стічних вод по випуску №1 в об`ємі 629,870 тис.м.куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по азоту амонійному - в 2,47 рази, по БСКп - в 1,56 рази, по фосфатах - в 1,65 рази. По випуску №2 - 73.090 тис.м.куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по завислих речовинах - в 1,73 рази, по азоту амонійному - 3,59 рази, по ХСК - в 1,67 рази, по БСКп - в 5,21 рази, по фосфатах - в 2,59 рази. З 04.03.2016 року по 08.11.2017 року також було скинуто недостатньо очищених стічних вод по випуску №1 в об`ємі 622,070 тис.м.куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по аналізу - в 1,24 рази, по випуску №2 в об`ємі 72,190 тис. м. куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по аналізу - в 1,06 рази, що призвело до забруднення р. Случ і являється порушенням статті 51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та статей 44,70 Водного кодексу України (а.с.19).

До Претензії додавалися Розрахунки суми збитків, заподіяних державі внаслідок скиду стічних вод в р. Случ КП "Екосервіс" за період з 04.03.2016 року по 17.11.2017 Випуск №1 та Випуск №2 (далі - Розрахунки збитків) (а.с. 20-23).

Однак, як зазначає позивач, що на сьогоднішній день дані кошти КП "Екосервіс" не відшкодовано.

Як вказує позивач, від Сарненської місцевої прокуратури до Сарненської міської ради надійшов лист від 11.02.2020 року №36-472вих-20 щодо надання інформації про вжиті заходи по стягненню вищевказаних збитків з КП "Екосервіс" (а.с. 65).

Після отримання листа Сарненської місцевої прокуратури виконавчим комітетом підготовлено лист до КП "Екосервіс", який в свою чергу повідомив про не визнання нарахованих збитків Державною екологічною інспекцією у Рівненській області.

За результатами проведеної перевірки КП "Екосервіс" звернулось з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Рівненській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії.

Однак, адміністративний позов Комунального підприємства "Екосервіс" Сарненської міської ради до Державної екологічної інспекції у Рівненській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії - рішенням № 817/491/18 від 14.06.2018 року, яке набрало законної сили, залишено без задоволення (а.с. 48-64).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду № 817/491/18 від 14.06.2018 року встановлено, що відповідачем - Державною екологічною інспекцією у Рівненській області, у повній мірі доведено правомірність дій щодо проведення планового заходу та прийнятих за його результатами рішень.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав заявлених вимог учасників судового процесу, дотримуючись принципів об`єктивної істини, добросовісності, розумності та справедливості суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із порушеннями природоохоронного законодавства, регулювання яких здійснюється ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", ГК України, ЦК України, тощо.

Відповідно до приписів ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст. 16 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 66, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Водним кодексом України передбачено, що всі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ екологічного розвитку і соціального добробуту.

Водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Статтею 1 Водного кодексу України визначено, що водокористування - використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів); ліміт скиду забруднюючих речовин - граничний обсяг скиду забруднюючих речовин у поверхневі водні об`єкти, який встановлюється в дозволі на спеціальне водокористування; вода зворотна - вода, що повертається за допомогою технічних споруд і засобів з господарської ланки кругообігу води в його природні ланки у вигляді стічної, шахтної, кар`єрної чи дренажної води.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Стаття 109 Водного кодексу України передбачає, що спори з питань використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів розглядаються державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства, геології, місцевими Радами, судом або третейським судом у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст. 2 Водного кодексу України, завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

В силу вимог ст. 19 Водного кодексу України, державний контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, іншими державними органами відповідно до законодавства України.

Державна екологічна інспекція у Рівненській області, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання й відтворення природних ресурсів, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Рівненській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 року № 136.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до ч.1 ст.49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (ч. 2 ст. 49 Водного кодексу України).

Стаття 48 Водного кодексу України передбачає поняття спеціального водокористування. Так, згідно частини 1 цієї статті спеціальним водокористуванням є забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Пунктом 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України передбачено обов`язок водокористувача здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань та за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи (Ст. 70 Водного кодексу України).

Згідно із ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Як визначено пунктом 6 частини 3 статті 110 Водного кодексу України, відповідальність за порушення водного господарства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушення правил спеціального водокористування.

Відповідно до статті 111 Водного кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно приписів статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389 затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (надалі - Методика).

Судом взято до уваги, що порушення вимог природоохоронного законодавства зафіксовані в Акті перевірки, який є належним доказом такого порушення.

КП "Екосервіс" зверталось з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Рівненській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії.

Однак, адміністративний позов Комунального підприємства "Екосервіс" Сарненської міської ради до Державної екологічної інспекції у Рівненській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії - рішенням № 817/491/18 від 14.06.2018 року, яке набрало законної сили, залишено без задоволення (а.с. 48-64).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду № 817/491/18 від 14.06.2018 року встановлено, що відповідачем - Державною екологічною інспекцією у Рівненській області, у повній мірі доведено правомірність дій щодо проведення планового заходу та прийнятих за його результатами рішень.

Отже, виходячи з наведеного вище, керуючись приписами ст.77 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає акт № 5 в якості належного та допустимого доказу порушення КП "Екосервіс" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, а саме те, що очисні споруди КП "Екосервіс" працюють недостатньо ефективно. Даному підприємству за забруднення поверхневих вод внаслідок неефективної роботи очисних споруд нараховувалися збитки за період з 10.10.2015 року по 03.03.2016 року (претензія від 06.04.2016 року). У зв`язку з тим, що скид зворотних вод з перевищенням встановлених нормативів ГДС є постійним, нарахування збитків проведено за період з 04.03.2016 року по 17.11.2017 року. За даний період підприємством було скинуто недостатньо очищених стічних вод по випуску №1 в об`ємі 629,870 тис.м.куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по азоту амонійному - в 2,47 рази, по БСКп - в 1,56 рази, по фосфатах - в 1,65 рази. По випуску №2 - 73.090 тис.м.куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по завислих речовинах - в 1,73 рази, по азоту амонійному - 3,59 рази, по ХСК - в 1,67 рази, по БСКп - в 5,21 рази, по фосфатах - в 2,59 рази. З 04.03.2016 року по 08.11.2017 року також було скинуто недостатньо очищених стічних вод по випуску №1 в об`ємі 622,070 тис.м.куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по аналізу - в 1,24 рази, по випуску №2 в об`ємі 72,190 тис. м. куб. з перевищенням встановлених нормативів (проект ГДС) по аналізу - в 1,06 рази, що призвело до забруднення р. Случ і являється порушенням статті 51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та статей 44,70 Водного кодексу України

Таким чином, в періоди з 04.03.2016 року по 17.11.2017 року встановлено скид недостатньо очищених стічних вод по випуску №1 та №2 з очисних споруд КП "Екосервіс" у водний об`єкт - річку Случ, внаслідок чого позивач нарахував шкоду в розмірі 110 764,19 грн.

Згідно з Методикою, наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об`єкт є частина маси фактично скинутої речовини у зворотних водах, що перевищує масу речовини, максимально допустиму для відведення за розрахунковий період.

Пункт 2.2 Методики визначає, що факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб та розрахунковим методом.

Таким чином, наведений пункт Методики надає особі, яка здійснює розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, альтернативне право вибору: здійснювати такий розрахунок за результатами інструментально-лабораторних методів контролю або розрахунковим методом.

Відповідно до пункту 7.1. Методики, розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС, здійснюється за формулою №12.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що розрахунки розміру відшкодування збитків є належним.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Положеннями ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 цього ж Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

В даному випадку наявні всі елементи складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, яка виявилась у скиді недостатньо очищених стічних вод по випуску №1 та №2 з очисних споруд КП "Екосервіс" у водний об`єкт - річку Случ; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди; вина полягає в недотриманні вимог природоохоронного законодавства.

Відповідач під час розгляду справи відсутність своєї вини належними доказами не спростував, контррозрахунку розмірів відшкодування збитків не подав.

З підстав викладеного, оскільки відповідач не надав суду доказів відсутності своєї вини у спричиненні збитків завданих державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок скиду недостатньо очищених стічних вод по випуску №1 та №2 з очисних споруд КП "Екосервіс" у водний об`єкт - річку Случ в розмірі 110 764,19 грн.

Доказів погашення вищезазначеної шкоди матеріали справи не містять.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 110 764,19 грн. шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сукупним аналізом наведених вище норм права, взятих судом до уваги тверджень позивача та досліджених доказів, суд констатує достатні правові підстави для задоволення позовних вимог Сарненської міської ради до КП "Екосервіс" про стягнення 110 764,19 грн. шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за позовом покладаються на відповідача в розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 237- 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Сарненської міської ради - задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Екосервіс" (34503, Рівненська область, м. Сарни, вул. Матросова, 2, ) на спеціальний рахунок місцевого бюджету для зарахування коштів до Фонду охорони навколишнього природного середовища Сарненської міської ради (Отримувач: УК у Сарненському р-ні/м. Сарни 24062100; Код отримувача: 37907940; Банк отримувача - казначейство України; номер рахунку (IBAN) UA0017339; код класифікації доходів бюджету-24062100) 110 764 (сто десять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 19 коп. - як шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Екосервіс" (34503, Рівненська область, м. Сарни, вул. Матросова, 2, ) на користь Сарненської міської ради (34500, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Широка, 31, ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 18 січня 2021 року.

Суддя Романюк Ю.Г.