Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1341/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" Транс Центр"

до Закритого акціонерного товариства "Житомирські Ласощі"

про стягнення 144 000,00 грн.

ТОВ "Транс Центр" звернулося до господарського суду з позовом до ЗАТ "Житомирські ласощі" про стягнення 144 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору транспортного експедирування №1107/12-17 від 20.12.2017 в частині проведення оплати за надані позивачем послуги транспортно-експедиційного обслуговування.

Ухвалою суду від 18.11. 2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 906/1341/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала від 18.11.2020 отримана позивачем та відповідачем 23.11.2020 та 20.11.2020 відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від представників сторін не надходили заяви по суті справи. Водночас немає клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст. 165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "Транс Центр" та ЗАТ "Житомирські ласощі" 20 грудня 2017 року був укладений договір транспортного експедирування № 1107/12-173.

Згідно п. 1.1. договору клієнт доручає, а експедитор зобов`язується за винагороду і за рахунок клієнта організувати перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів клієнта, що перевозяться залізничним транспортом, погоджені сторонами в додаткових угодах та/або заяв. Вантажі, організацію перевезення яких здійснює експедитор, є власністю клієнта. При прийнятті вантажів клієнта експедитором права власності на відповідні вантажі в останнього не виникає.

В п. 2.1 договору зазначено, що сторони погоджують, який саме вантаж клієнта (найменування, кількість, код вантажу відповідно до гармонізованої номенклатури вантажів (ГНВ), код вантажу відповідно до Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) і т.д.) буде експедируватись, маршрути його транспортування в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору. Умови надання експедитором послуг, передбачених цим договором, у відношенні конкретного вантажу клієнта також вважатимуться узгодженими в разі направлення клієнтом експедитору заявки, що містить всю необхідну інформацію, і прийняття експедитором заявки до виконання відповідно до п.п. 2.2 - 2.5 цього договору. Клієнт не пізніше 15 днів до запланованої дати відправлення вантажу, направляє експедитору заявку із зазначенням маршруту і всіх можливих даних про вантаж та в обов`язковому порядку відповідно до форми заявки вказує: найменування, кількість, код вантажу по ГНВ, ЄТСНВ, необхідний для перевезення рухомий склад, кількість вагонів, завантаження вагонів, терміни транспортування, станції відправлення, станції призначення вантажу, найменування вантажовідправника і вантажоодержувача.

Після отримання заявки експедитор направляє клієнту рахунок із зазначенням сум, необхідних для надання послуг відповідно до замовлення і який підлягає сплаті в строк передбачений п. 4.1 даного договору ( п. 2.3 договору).

В п. 2.6 договору сторони погодили, що підписані та завірені печаткою документи, передані за допомогою факсимільного зв`язку, телексом або по мережах комп`ютерного зв`язку мають юридичну силу на рівні з оригіналами.

Згідно п. 2.8 договору, у разі зміни тарифів адміністраціями залізниць, та іншими підприємствами, послуги яких необхідні для перевезення вантажів клієнта, експедитор має право без додаткового погодження з клієнтом відповідно змінити вартість перевезення вантажів, про що в семиденний строк повідомляє клієнта способом, передбаченим п. 2.6 договору. Клієнт зобов`язаний компенсувати експедитору суму, на яку відбулося збільшення вартості перевезення вантажу в термін, зазначений у відповідному повідомленні експедитора, на підставі виставленого експедитором рахунку.

Відповідно до п. 2.9. договору, експедитор до 13 числа місяця наступного за звітним, відповідно до умов цього договору, надає клієнту : "Податкову накладну", "звіт Експедитора", "Акт виконаних робіт (послуг)" «акт виконаних робіт (послуг) підтверджує факт передачі послуги Експедитором Клієнту, та складається на підставі первинних (фінансових) документів отриманих від транспортних та інших підприємств залучених для перевезення вантажів Клієнта.

У разі не отримання експедитором від клієнта підписаного акту виконаних робіт (послуг) або документа, який підтверджує заперечення клієнта, в термін 10 днів з дати отримання акту клієнтом, послуга вважається наданою експедитором належним чином і прийнята клієнтом у повному обсязі.

У відповідності до п. 3.2.1. договору клієнт зобов`язаний своєчасно перераховувати експедитору грошові кошти, необхідні для проведення розрахунків з відповідними залізницями та іншими підприємствами, послуги яких необхідні для транспортування вантажів клієнта, а також виплачувати плату експедитору, в порядку, погодженому в цьому Договорі. Періодичність сплати послуг, що поставляються, один раз на десять днів, але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця на підставі виставлених рахунків.

Як вказано в п. 4.1. договору клієнт перераховує експедитору 100% грошових коштів, понесених експедитором при виконанні доручень клієнта по перевезенню відповідних партій вантажів протягом 5 календарних днів з моменту отримання оригінала рахунку на оплату та акту виконаних робіт підписаного сторонами.

В п. 8.1 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення, з подальшою автоматичною його пролонгацією на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін до закінчення зазначеного терміну не заявила про його розірвання в письмовому вигляді.

Так на виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги з організації перевезень у відповідності до підписаних та скріплених печатками сторін актами виконаних робіт (послуг) на загальну суму 889 045,00 грн, а саме:

- № 157 від 28.02.2019 на суму 62 600,00 грн;

- №206 від 31.03.2019 на суму 7 600,00 грн;

- №832 від 31.05.2019 на суму 64 500,00 грн;

- № 969 від 30.06.2019 на суму 367 345,00 грн;

- №1180 від 31.08.2019 на суму 129 000,00 грн;

- № 1283 від 30.09.2019 на суму 64 500,00 грн;

- №1429 від 31.10.2019 на суму 193 500,00 грн.

За отримані послуги з перевезення відповідач розрахунок провів частково, а саме:

- платіжне доручення № 1368 від 08.04.2019 на суму 42 600,00 грн;

- платіжне доручення № 1688 від 24.04.2019 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 1810 від 06.05.2019 на суму 7 600,00 грн;

- платіжне доручення №2807 від 22.07.2019 на суму 30 000,00 грн;

- платіжне доручення № 2820 від 23.07.2019 на суму 14 500,00 грн;

- платіжне доручення № 2837 від 24.07.2019 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 3015 від 01.08.2019 на суму 12 000,00 грн;

- платіжне доручення № 3024 від 02.08.2019 на суму 22 500,00 грн;

- платіжне доручення № 3041 від 05.08.2019 на суму 30 000,00 грн;

- платіжне доручення №3426 від 02.09.2019 на суму 17 345,00 грн;

- платіжне доручення № 3722 від 23.09.2019 на суму 30 000,00 грн;

- платіжне доручення № 3848 від 07.10.2019 на суму 40 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4081 від 16.10.2019 на суму 30 000,00 грн;

- платіжне доручення №4152 від 22.10.2019 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 3772 від 31.10.2019 на суму 30 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4468 від 08.11.2019 на суму 7 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4481 від 11.11.2019 на суму 30 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4470 від 11.11.2019 на суму 13 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4636 від 20.11.2019 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4719 від 25.11.2019 на суму 30 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4830 від 03.12.2019 на суму 15 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4883 від 06.12.2019 на суму 45 000,00 грн;

- платіжне доручення № 5040 від 13.12.2019 на суму 15 000,00 грн;

- платіжне доручення № 5077 від 18.12.2019 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 5179 від 20.12.2019 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 5269 від 24.12.2019 на суму 14 500,00 грн;

- платіжне доручення № 23 від 08.01.2020 на суму 50 000,00 грн;

- платіжне доручення № 4182 від 06.02.2020 на суму 26 500,00 грн;

- платіжне доручення № 4231 від 14.02.2020 на суму 14 000,00 грн;

- платіжне доручення № 560 від 20.02.2020 на суму 24 000,00 грн;

- платіжне доручення № 726 від 03.03.2020 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 776 від 10.03.2020 на суму 14 500,00 грн.

Всього відповідач сплатив позивачу 745 045,00 грн.

Таким чином, заборгованість за надані позивачем послуги становить 144 000,00 грн.

31.08.2020 позивачем була направлена на адресу відповідача претензія з вимогою оплатити заборгованість за договором № 1107/12-17 у розмірі 144 000,00 грн. Разом із претензією позивачем для підписання направлений відповідачу акт взаєморозрахунків.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу суду не надав.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до положень частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 316 Господарського кодексу України та частини 1 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

За змістом статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" визначено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України)

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 1 ст. 193 ГК України). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає доведеним, що ЗАТ "Житомирські ласощі" неналежно виконало свої грошові зобов`язання з оплати вартості наданих йому послуг за укладеним з позивачем договором, унаслідок чого утворився основний борг у сумі 144 000,00 грн, котрий на даний час не погашено, а тому позовні вимоги ТОВ "Транс Центр" про стягнення даної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню повістю.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" ( 10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Щорса, 67, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Центр" ( 02002, м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, 4, ) - 144 000,00 грн заборгованості, 2 160,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.01.21

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам ( рек.)