ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3175/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

секретар судового засідання Петровій О.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Патрікєєва І.В. (ордер ЧК №154354 від 04.01.2021р.);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/3175/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісагро-Умань" (20325, Черкаська область, Уманський район, с. Городецьке, вул.Софіївська, 1-А, )

до відповідача приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" (67514, Одеська область, Лиманський район, село Каїри, вул.Нагірна,3, )

про стягнення 96 472,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

06.11.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісагро-Умань" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до приватного сільськогосподарського підприємства "Україна", в якій просить суд стягнути з відповідача 96 472,96 грн. заборгованості, у тому числі: 55 588,97 грн. - основної заборгованості, 12 724,49 грн. - пені, 3 669,95 грн. - штрафу, 24 489,55 грн. - 39% річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3175/20 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "03" грудня 2020 р. о 15:00.

03.12.2020р. судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

04.12.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх.№32483/20), відповідно до яких останній зазначив, що специфікацією №5 від 10.10.2019р. сторони узгодили поставку товару на суму 6 906,72 грн., при цьому, відповідач, виконуючи свої зобов`язання здійснив проплату зазначеної суми платіжним дорученням №111 від 25.10.2019р. з порушенням терміну сплати. Разом з тим, позивач вказує, що відповідач не скористався своїм правом передбаченим п.2.6 та п.2.7 договору щодо внесення змін в додаткову угоду (специфікацію) №5.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2020р. призначено судове засідання для розгляду справи №916/3175/20 по суті на "04" січня 2021 р. о 14:15.

28.12.2020 року до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 34701/20), згідно якого останній просив суд призначити розгляд справи 04.01.2021р. о 14:15 в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області із застосуванням норм ст. 197 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2020р. відмовлено ТОВ "СЕРВІСАГРО-УМАНЬ" у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні 04.01.2021 року о 14:15 в режимі відеоконференції, оскільки згідно даних Web-програми "Бронювання відеоконференцзв`язку" на 04.01.2021 року о 14:15 в Уманському міськрайонному суді Черкаської області заброньовано розгляд інших справ.

В судовому засіданні 04.01.2021р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, зазначив, що на час розгляду справи відповідач не здійснив будь-яких платежів на оплату суми основної заборгованості.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №28 від 09.11.2020р. сформованого судом, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення було повернуто поштою із відміткою у довідці поштової установи "за закінченням встановленого строку зберігання", суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 04.01.2021р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

27.02.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісагро-Умань" (постачальник) та приватним сільськогосподарським підприємством "Україна" (Покупець) було укладено договір поставки №146-270219/ззр БР, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у замовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.2 договору, поставка товару в рамках і на підставі цього договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до додаткових угод (специфікацій) до цього договору.

Загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також іншу умови, визначається додатковими угодами (специфікаціями) до цього договору, які є невід`ємною його частиною (п.1.3 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 31 грудня 2019р., а щодо невиконаних до цього дня зобов`язань та відповідальності - до повного їх виконання.

Строки, порядок та інші умови поставки, вибірки (отримання) товару встановлюється сторонами в додатковій угоді (специфікації) (п.2.4 договору).

Згідно п. 2.6 договору, у випадку поставлення товару в асортименті чи кількості, які є відмінними від асортименту та кількості товару, передбачених у діючій додатковій угоді (специфікації). Сторонами вносяться зміни і доповнення до додаткової угоди (специфікації), які оформлюються угодою про внесення змін і доповнень до додаткової угоди. У випадку, якщо такі зміни не були внесені до додаткової угоди (специфікації), а товар був поставлений постачальником та прийнятий покупцем, вважається, що сторони погодили внесення змін і доповнень до додаткової угоди. У такому випадку строк оплати такого товару визначається згідно ч.1 ст. 692 ЦК України.

Якщо товар, визначений у додатковій угоді (специфікації), не був поставлений Постачальником на умовах, передбачених даним договором та додатковою угодою (специфікацією). Покупець має право відмовитись від зобов`язань, передбачених даним договором та відповідною додатковою угодою (специфікацією) в частині недопоставленого товару (п.2.7 договору).

Відповідно до п.3.3, п.3.4 договору, загальна кількість товару, що поставляється покупцю за цим договором та додатковими угодами (специфікаціями) до нього, визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару. Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних, на підставі яких товар був переданий покупцю.

Вартість товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) до даного договору, що є невід`ємною частиною даного договору (п.4.1 договору).

Згідно п.4.2.1 договору, розрахунок за даним договором здійснюється у безготівковій формі, в національній валюті грошовими коштами на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі або в рахунку-фактурі на оплату товару.

Відповідно до п.4.5 договору, покупець при оплаті товару в платіжному документі (дорученні тощо) повинен правильно вказати призначення платежу, а саме: вказати назву, номер і дату договору та номер і дату додаткової угоди (специфікації), по якому здійснюється платіж (п.4.5.1); або вказати назву, номер і дату видаткової накладної чи рахунка-фактури, за яким здійснюється платіж (п.4.5.2).

Згідно п.5.2.2 договору, покупець зобов`язаний своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначені у додаткових угодах (специфікаціях) до цього договору.

Приймання товару по кількості, якості й асортименту здійснюється під час передачі товару покупцю з наданням усіх необхідних документів. Свідченням приймання товару є підпис співробітника покупця на видаткових накладних, які мають містити посилання на цей договір та довіреності на отримання товару (п.6.3 договору).

Відповідно до п. 8.6.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5% та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Згідно п. 8.6.2 договору, за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни товару на підставі ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника 39 % річних від суми боргу.

Відповідно до п.8.7 договору, нарахування неустойки (пені) за цим договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості.

13.12.2019р. до договору №146-270219/ззр БР між сторонами було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони внесли зміни у п.2.1 договору, та виклали його в наступній редакції: цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01 червня 2020р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Також, до договору поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. між сторонами було укладено додаткові угоди (специфікації), відповідно до яких сторони погодили найменування та кількість товару, ціни, строки оплати, строки та умови поставки товару, а саме: №2 від 13.05.2019р. на суму 17 880,32 грн.; № 3 від 19.06.2019р. на суму 41 758,86 грн.; №4 від 05.07.2019р. на суму 6 856,03 грн.; №5 від 10.10.2019р. на суму 6 906,72 грн., - на загальну суму 73 401,92 грн.

На виконання умов договору поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р., в період з 13.05.2019р. по 11.10.2019р. ТОВ "Сервісагро-Умань" було поставлено ПСП "Україна" товару на загальну суму 69 948,56 грн., при цьому, відповідачем не було в повному обсязі сплачено за отриманий товар.

Актом звірки взаєморозрахунків за договором поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. за період січень 2019р. - жовтень 2019р., підписаним обома сторонами та скріпленим печатками останніх, сторони узгодили, що заборгованість відповідача станом на 31.10.2019р. становить 52 083,58 грн.

З огляду на несплату заборгованості за договором поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р., позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про стягнення 55 588,97 грн. - основної заборгованості, 12 724,49 грн. - пені, 3 669,95 грн. - штрафу та 24 489,55 грн. - 39% річних.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, 27.02.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісагро-Умань" (постачальник) та приватним сільськогосподарським підприємством "Україна" (Покупець) було укладено договір поставки №146-270219/ззр БР, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у замовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.2 договору, поставка товару в рамках і на підставі цього договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до додаткових угод (специфікацій) до цього договору.

Відповідно до п.3.3, п.3.4 договору, загальна кількість товару, що поставляється покупцю за цим договором та додатковими угодами (специфікаціями) до нього, визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару. Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних, на підставі яких товар був переданий покупцю.

Судом встановлено, що між ТОВ "Сервісагро-Умань" (постачальник) та СПС "Україна" (Покупець) до договору поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. було укладено додаткові угоди (специфікації), на загальну суму 73 401,92 грн., відповідно до яких сторони погодили найменування та кількість товару, ціни, строки оплати, строки та умови поставки товару, а саме:

- №2 від 13.05.2019р., найменування товару - Вейрон, КС (1л), кількість - 7 л., строк оплати: 20% до 13.05.2019р., 80% до 01.10.2019р.; строк поставки 20.05.2019р. - на загальну суму 17 880,32 грн.;

- № 3 від 19.06.2019р. найменування товару: Сантал, 10л, український, кількість - 30 л. та Хаммер Дуо СЕ (5л), у кількості 65 л. - строк оплати: 20% до 19.06.2019р., 80% до 01.10.2019р.; строк поставки 30.06.2019р. - на загальну суму 41 758,86 грн.;

- №4 від 05.07.2019р., найменування товару: Децис Профі 25 WG, BГ (0,6 кг), у кількості - 1,8 кг та Смерть жукам,ВГ (1 кг) (ua), у кількості - 2 кг, строк оплати: 20% до 05.07.2019р., 80% до 01.09.2019р.; строк поставки 30.07.2019р. - на загальну суму 6 856,02 грн.

- №5 від 10.10.2019р., найменування товару - Ультрасил, т.к.с. (5л) (ua), кількість - 20 л., строк оплати: 100% до 10.10.2019р.; строк поставки 30.10.2019р. - на загальну суму 6 906,72 грн.;

При цьому, судом встановлено, що на виконання договору №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 69 948,56 грн., а саме:

- в межах специфікації №2, ТОВ "Сервісагро-Умань" за замовленням покупця №1100 від 13.05.2019р. було здійснено поставку товару - Вейрон, КС (1л), у кількості - 7л на загальну суму 17 880,32 грн., що підтверджується підписаною з обох сторін видатковою накладною №1440 від 13.05.2019р.;

-в межах специфікації №3, ТОВ "Сервісагро-Умань" за замовленням покупця №1891 від 19.06.2019р. було здійснено поставку товару - Сантал, 10л, український, кількість - 30 л. та Хаммер Дуо СЕ (5л), у кількості 65 л. - на загальну суму 41 758,86 грн., що підтверджується підписаною з обох сторін видатковою накладною №2465 від 19.06.2019р.

-в межах специфікації №4, ТОВ "Сервісагро-Умань" за замовленням покупця №2006 від 05.07.2019р. було здійснено поставку товару - Децис Профі 25 WG, BГ (0,6 кг), у кількості - 1,8 кг та Смерть жукам, ВГ (1 кг) (ua), у кількості - 2 кг - на загальну суму 6 856,02 грн., що підтверджується підписаною з обох сторін видатковою накладною №2614 від 05.07.2019р.;

- в межах специфікації №5, ТОВ "Сервісагро-Умань" за замовленням покупця №2527 від 10.10.2019р. було здійснено поставку товару - Ультрасил, т.к.с. (5л) (ua), кількість - 10 л., на загальну суму 3 453,36 грн., що підтверджується підписаною з обох сторін видатковою накладною №3178 від 11.10.2019р.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.4.5 договору, покупець при оплаті товару в платіжному документі (дорученні тощо) повинен правильно вказати призначення платежу, а саме: вказати назву, номер і дату договору та номер і дату додаткової угоди (специфікації), по якому здійснюється платіж (п.4.5.1); або вказати назву, номер і дату видаткової накладної чи рахунка-фактури, за яким здійснюється платіж (п.4.5.2).

Згідно п.5.2.2 договору, покупець зобов`язаний своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначені у додаткових угодах (специфікаціях) до цього договору.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р., ПСП "Україна" за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 17 861,05 грн., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями, а саме: № 66 від 05.06.2019р. на суму 2554,33 грн., із призначенням платежу: предоплата по рах. №1100 від 13.05.2019р.»; №83 від 04.07.2019р. на суму 8 400 грн., із призначенням платежу: сплата згідно рахунку №1891 від 19.06.2019р.»; №111 від 25.10.2019р. на суму 6 906,72 грн., із призначенням платежу: сплата згідно рахунку №2527 від 10.10.2019р.».

Актом звірки взаєморозрахунків за договором поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. за період січень 2019р. - жовтень 2019р., підписаним обома сторонами та скріпленим печатками останніх, сторони узгодили, що заборгованість відповідача станом на 31.10.2019р. становить 52 083,58 грн.

Разом з тим, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 55 588,97 грн. - суми основної заборгованості.

При цьому, здійснивши перевірку розрахунку позивача щодо стягнення з відповідача основної заборгованості, судом встановлено, що за видатковими накладними: №1440 від 13.05.2019р., №2465 від 19.06.2019р., №2614 від 05.07.2019р., №3178 від 11.10.2019р. поставлено товару на загальну суму 69 948,56 грн., з огляду на що, заборгованість ПСП «Україна» за отриманий товар, відповідно до договору поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. становить 52 087,51 грн. (69 948,56 грн. (поставка товару) - 17 861,05 грн. (оплата товару)).

Зокрема, суд вважає помилковим включення позивачем до основної суми заборгованості всієї суми, узгодженої в специфікації №5 від 10.10.2019р. - 6 906,72 грн., оскільки, поставку товару в межах цієї специфікації здійснено лише на суму 3 453,36 грн. згідно видаткової накладної №3178 від 11.10.2019р.

Щодо посилань позивача на те, що відповідач не скористався своїм правом про внесення змін в додаткову угоду (специфікацію) №5, то суд відхиляє такі посилання, як необґрунтовані, з огляду на те, що в п.2.6 договору, сторони передбачили, що у випадку поставлення товару в асортименті чи кількості, які є відмінними від асортименту та кількості товару, передбачених у діючій додатковій угоді (специфікації), сторонами вносяться зміни і доповнення до додаткової угоди (специфікації), які оформлюються угодою про внесення змін і доповнень до додаткової угоди. У випадку, якщо такі зміни не були внесені до додаткової угоди (специфікації), а товар був поставлений постачальником та прийнятий покупцем, зокрема, в іншій кількості, ніж узгоджено в специфікації №5 від 10.10.2019р., вважається, що сторони погодили внесення змін і доповнень до додаткової угоди.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем вартості отриманого товару в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог ТОВ «Сервісагро-Умань» в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 52 087,51 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу, пені, 39% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 8.6.1 договору, сторони погодили, що покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5%.

Так, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 669,95 грн. -штрафу в розмірі 5%.

Приймаючи до уваги, що заборгованість ПСП «Україна» за отриманий товар, відповідно до договору поставки №146-270219/ззр БР від 27.02.2019р. становить 52 087,51 грн., судом здійснено власний розрахунок штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості, згідно якого загальна сума штрафу, що підлягає стягненню з відповідача становить 2 604,37 грн. (52 087,51 : 100 Ч 5%).

Відповідно до ст. 3 Закону України „ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 8.6.1 договору, сторони погодили, що покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.8.7 договору, сторони погодили, що нарахування неустойки (пені) за цим договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості.

Згідно ст.253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок.

Відповідно до п.5 ст.254 Цивільного кодексу України, у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно п. 1.9 постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013р. № 14 зазначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

При перевірці розрахунку пені в сумі 12 724,49 грн., здійсненого позивачем за загальний період з 13.05.2020р. по 03.11.2020р., суд дійшов висновку про допущення позивачем помилки при його здійсненні, а саме неврахування змісту положень ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки умова п. 8.7 договору, про нарахування неустойки (пені) за цим договором щодо здійснення протягом всього часу існування заборгованості, не може розцінюватися, як встановлення договором іншого, ніж передбачено ч.6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 15.11.2019р. № 904/1148/19).

Разом з тим, при перевірці розрахунку пені, здійсненого позивачем, судом також, встановлено неправильне визначення початкових дат виникнення заборгованості у відповідача за отриманий товар, а саме неврахування змісту положень ст. ст. 253, 254 ЦК України, та суми заборгованості за специфікацією №3 від 19.06.2019р., з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати, згідно платіжного доручення №83 від 04.07.19р. у сумі 8 400грн.

При цьому, з огляду на те, що відповідачем, згідно платіжного доручення №111 від 25.10.2019р. було сплачено позивачеві 6 906,72 грн., із призначенням платежу: сплата згідно рахунку №2527 від 10.10.2019р.», тобто, у більшому розмірі ніж отримано товару за видатковою накладною №3178 від 11.10.2019р. в межах специфікації №5 від 10.10.2019р., суд доходить висновку, що залишок сплати товару у сумі 3 453,36 грн. (6 906,72 грн. - 3 453,36 грн.) має бути зараховано в погашення раніше виниклої заборгованості за поставлений товар, а саме за специфікацією №2 від 13.05.2019р., згідно видаткової накладної №1440 від 13.05.2019р.

З огляду на що, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", здійснено власний розрахунок пені, відповідно до якого сума пені складає 7 528,24 грн.

Специфікація Видаткова накладна №Сума боргу (грн.)Період простроченняСума пені за період прострочення (грн.)
№2 від 13.05.19 №1440 від13.05.193576,0614.05.2019-04.06.201975,44
1021,8305.06.2019-24.10.2019135,02
14 304,2502.10.2019-24.10.2019297,45
11 872,7225.10.2019-01.04.20201 353,94
№3 від 19.06.19 №2465 від 19.06.198 351,7720.06.2019-03.07.2019112,12
33 358,8502.10.2019-01.04.20204 497,85
№4 від 05.07.19 №2614 від 05.07.191371,2006.07.2019-05.01.2020221,83
5484,8103.09.2019-02.03.2020790,88
№5 від 10.10.19 №3178 від 11.10.19 3453,26 11.10.2019-24.10.2019 43,71
Всього: 7 528,24 грн.

Таким чином вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 528,24 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.6.2 договору, сторони встановили, що покупець за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни товару на підставі ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника 39 % річних від суми боргу.

При перевірці розрахунку 39% річних в сумі 24 489,55 грн., здійсненого позивачем за загальний період з 13.05.2020р. по 03.11.2020р., судом також встановлено його помилковість, з огляду на неправильне визначення початкових дат виникнення заборгованості у відповідача за отриманий товар, та суми заборгованості за специфікацією №3 від 19.06.2019р., з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати, із зарахуванням судом частини оплати відповідача, здійсненої за платіжним дорученням №111 від 25.10.2019р. в сумі 3 453,36 грн. в рахунок погашення раніше виниклої заборгованості за поставлений товар за специфікацією №2 від 13.05.2019р., та з урахуванням кінцевих дат нарахування 39% річних, визначених позивачем, судом здійснено власний розрахунок, відповідно до якого сума 39% річних складає 22 933,92 грн.

Специфікація Видаткова накладна №Сума боргу (грн.)Період простроченняСума 39% річних (грн.)
№2 від 13.05.19 №1440 від13.05.193576,0614.05.2019-04.06.201984,06
1021,8305.06.2019-24.10.2019155,04
14 304,2502.10.2019-24.10.2019351,53
11 872,7225.10.2019-03.11.20204759,23
№3 від 19.06.19 №2465 від 19.06.198 351,7720.06.2019-03.07.2019124,93
33 358,8502.10.2019-03.11.202014191,84
№4 від 05.07.19 №2614 від 05.07.191371,2006.07.2019-03.11.2020712,28
5484,8103.09.2019-03.11.20202503,35
№5 від 10.10.19 №3178 від 11.10.19 3453,26 11.10.2019-24.10.2019 51,66
Всього: 22 933,92 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 39% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 22 933,92 грн.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги зі стягненням з відповідача на користь позивача 52 087,51 грн. - основної заборгованості, 2 604,37 грн. - штрафу, 7 528,24 грн. - пені та 22 933,92 грн. - 39% річних.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" (67514, Одеська область, Лиманський район, село Каїри, вул.Нагірна,3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісагро-Умань" (20325, Черкаська область, Уманський район, с. Городецьке, вул.Софіївська, 1-А, ) 52 087 (п`ятдесят дві тисячі вісімдесят сім) грн. 51 коп. - основної заборгованості, 2 604 (дві тисячі шістсот чотири) грн. 37 коп. - штрафу, 7 528 (сім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 24 коп. - пені, 22 933 (двадцять дві тисячі дев`ятсот тридцять три) грн.92 коп. - 39% річних та 1 855 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 37 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 04 січня 2021 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко