ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2021 Справа № 914/2639/20

За позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Кінопалац-Львів, м. Львів

про стягнення 37 711, 90 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Зубко С.В.

За участю представників:

від позивача: Улинець О.М. представник;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Кінопалац-Львів про стягнення 37 711, 90 грн на підставі договорів про відшкодування вартості спожитої теплової енергії в гарячій воді № 5 від 02.01.2019 та № 3 від 02.01.2020 (з урахуванням зменшення позовних вимог).

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 03.12.2020.

У судовому засіданні 03.12.2020 оголошено перерву до 05.01.2021.

У судовому засіданні 05.01.2021 представник позивача підтримала зменшені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час, дату та місце розгляду спору повідомлений належним чином.

Аргументи сторін.

Позовна заява обґрунтована невиконанням укладених сторонами договорів про відшкодування вартості спожитої теплової енергії в гарячій воді № 5 від 02.01.2019 та № 3 від 02.01.2020 в частині оплати за фактично використану теплову енергію.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.

Обставини справи.

02 січня 2019 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова (Теплопостачальна організація) та Товариство з обмеженою відповідальністю Кінопалац-Львів (Споживач) уклали договір про відшкодування вартості спожитої теплової енергії в гарячій воді № 5, відповідно до п.1.1 якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується відшкодувати одержану теплову енергію в Гкал. за тарифами, встановленими та затвердженими рішенням виконавчого комітету Львівської міської Ради в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 6.3 договору Споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2019.

Додатком № 1 до договору №3 є обсяги постачання теплової енергії, в якому зазначено максимальне теплове навантаження 0, 018392 Гкал/год.

Також 02.01.2020 сторонами укладено договір про відшкодування вартості спожитої теплової енергії в гарячій воді № 3 з терміном дії до 31.12.2020. Інші умови договору є аналогічні умовам договору від 02.01.2019 № 5.

На виконання умов договорів, позивач поставив відповідачу теплову енергію на суму 34 765, 74 грн та нарахував 2 946, 16 грн за приєднане теплове навантаження.

24.09.2020 позивач скерував відповідачу лист-претензію про сплату заборгованості, однак відповіді матеріали справи не містять.

Отже, позивач просив стягнути з відповідача 37 711, 90 грн основної заборгованості.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 (з наступними змінами та доповненнями) виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору; об`єкти у сфері теплопостачання - теплогенеруючі станції чи установки, теплові електростанції, теплоелектроцентралі, котельні, когенераційні установки, теплові мережі, які призначені для виробництва і транспортування теплової енергії, а також об`єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що використовуються для забезпечення безпечної та надійної експлуатації теплових мереж; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України " Про теплопостачання" діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання умов договорів про відшкодування вартості спожитої теплової енергії в гарячій воді № 5 від 02.01.2019 та № 3 від 02.01.2020 поставив відповідачу теплову енергію на суму 34 765, 74 грн та нарахував 2 946, 16 грн за приєднане теплове навантаження.

Відповідачем не заперечено факт поставки теплової енергії на зазначену суму.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач взяв на себе обов`язок оплатити надані послуги до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Проте доказів оплати наданих послуг матеріали справи не містять.

Згідно з ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Тому позивачем правомірно заявлено до стягнення 37 711, 90 грн основної заборгованості, яка підлягає до стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Щодо судового збору.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кінопалац-Львів (місцезнаходження: 79070, місто Львів, проспект Червоної Калини, 39, ідент. код: 31588426) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (місцезнаходження: 79007, місто Львів, вул. Батуринська, будинок 2, ідент. код: 07638027) 37 711, 90 грн основного боргу та 2 102, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.01.2021.

Суддя Галамай О.З.