ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3007/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Василін В.В.,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства Житлово-управляюча компанія-6 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 про стягнення заборгованості в сумі 149432,87 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Житлово-управляюча компанія-6 звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 про стягнення заборгованості в сумі 149432,87 грн., у т.ч.: 112000,00 грн. основної заборгованості, 27308,91 грн. пені, 5288,20 грн. 3% річних, 4835,76 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. щодо своєчасного повернення наданої допомоги.

Зокрема, позивач зазначає, що за умовами договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3 ПП ЖУК-5 (сторона-1) передає у користування відповідачу (сторона-2) грошові кошти у якості поворотної фінансової допомоги на загальну суму 287000,00 грн., а відповідач зобов`язується повернути ПП ЖУК-5 цю суму грошових коштів у встановлені договором строки.

Відповідно до п. 2.1 договору передача та повернення грошових коштів між сторонами за цим договором здійснюється у безготівковій формі.

Згідно п. 2.3 договору грошові кошти надаються відповідачу в користування всією сумою або частинами на розсуд ПП ЖУК-5.

Як вказує позивач, на виконання вищезазначених умов договору ПП ЖУК-5 перерахувало ОСББ Остров-4 грошові кошти у розмірі 287000,00 грн. платіжними дорученнями від 18.10.2019 р. № 122, від 31.10.2019 р. № 124, від 01.11.2019 р. № 126, від 07.11.2019 р. № 127, від 10.12.2019 р. № 137.

Відповідно до п. 2.4 договору повернення стороною-2 грошових коштів стороні-1 здійснюється частинами або повною сумою не пізніше 01.01.2020 р.

Проте, за ствердженнями позивача, в порушення вищезазначених умов договору ОСББ Остров-4 не повернуло ПП ЖУК-5 грошові кошти у розмірі 287000,00 грн. у встановлений договором строк.

При цьому позивач зауважує, що 09.06.2020 р. ОСББ Остров-4 частково повернуло ПП ЖУК-5 грошові кошти у розмірі 115000,00 грн., а 03.08.2020 р. повернуло грошові кошти у розмірі 60000,00 грн., однак решту грошових коштів ОСББ Остров-4 не повернуло на користь ПП ЖУК-5.

Наразі позивач додає, що відповідно до акту звіряння взаєморозрахунків від 31.08.2020 р. сума заборгованості ОСББ Остров-4 перед ПП ЖУК-5 становила 112000,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору сторона-1 має право направити письмову вимогу стороні-2 стосовно повернення грошових коштів.

За ствердженнями позивача, ПП ЖУК-5 направило на адресу ОСББ Остров-4 вимогу про погашення заборгованості від 07.07.2020 р. вих. № 2/07, проте жодної відповіді отримано не було, а ОСББ Остров-4 досі ухиляється від погашення заборгованості за договором.

Водночас, як вказує позивач, 01.09.2020 р. між Приватним підприємством Житлово-управляюча компанія-5 (первісний кредитор) та Приватним підприємством Житлово-управляюча компанія-6 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 1, відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору і стає кредитором за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. № 3, укладеного між Приватним підприємством Житлово-управляюча компанія-5 та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 (боржник) на загальну суму 287000,00 грн. (основний договір).

Відповідно до п. 1.2 договору про відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язання за основним договором на загальну суму 112000,00 грн., а також стягнення неустойки.

Відповідно до п. 3.1 договору про відступлення права вимоги первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються за цим договором, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним договором.

Відповідно до п. 3.2 договору про відступлення права вимоги новий кредитор зобов`язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором.

Так, позивач зазначає, що на виконання п. 3.2 договору про відступлення права вимоги, а також з метою уникнення судового розгляду та вирішення спору шляхом досудового врегулювання, ПП ЖУК-6 направило на адресу ОСББ Остров-4 повідомлення про відступлення права вимоги з вимогою про погашення заборгованості від 08.09.2020 р. вих. № 01/09-20, проте жодної відповіді отримано не було, а ОСББ Остров-4 досі ухиляється від погашення заборгованості за договором, з урахуванням чого ПП ЖУК-6 вичерпало усі можливості досудового вирішення цього спору.

Відповідно до п. 3.3 договору у випадку несвоєчасного повернення стороною-2 грошових коштів стороні-1, сторона-2 зобов`язується сплатити за вимогою сторони-1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру несвоєчасно повернутих грошових коштів за кожен день прострочення. Відтак, за неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем здійснено нарахування пені, розмір якої з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу складає за розрахунком позивача 27308,91 грн.

Крім того, оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо повернення отриманої фінансової допомоги, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу 3% річних від простроченої суми в розмірі 5288,20 грн. та інфляційні втрати в сумі 4835,76 грн., що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.10.2020 р. позовну заяву ПП Житлово-управляюча компанія-6 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3007/20 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30.11.2020 р. (з урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 03.11.2020 р.).

27.11.2020 р. від позивача до господарського суду надійшов детальний опис робіт, виконаних адвокатом при наданні професійної правничої допомоги, а також акт про обсяг виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2020 р. у справі № 916/3007/20 розгляд справи відкладено на 17.12.2020 р. з огляду на неявку відповідача.

Між тим розгляд справи у судовому засіданні 17.12.2020 р. не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Петрова В.С. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.12.2020 р. у справі № 916/3007/20 розгляд справи призначено в засіданні суду на 11 січня 2021 р.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване поштове повідомлення про вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі від 26.10.2020 р. (а.с. 53).

Відповідно до частин 3, 6, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Так, господарським судом відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також телефонограмами, наявними в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

15 жовтня 2019 р. між Приватним підприємством Житлово-управляюча компанія-5 (сторона-1) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 (сторона-2) був укладений договір № 3 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених договором, сторона-1 передає в користування стороні-2 грошові кошти в якості поворотної фінансової допомоги на загальну суму 287000,00 грн. без ПДВ (далі грошові кошти), а сторона-2 зобов`язується повернути стороні-1 таку ж суму грошових коштів у встановлені договором строки.

В п. 2.1 договору передбачено, що передача та повернення грошових коштів між сторонами за даним договором здійснюється в безготівковій формі.

Відповідно до п. 2.2 договору дата зарахування грошових коштів на рахунок сторони, на користь якої здійснюється їх передача, вважається датою передачі грошових коштів.

Згідно п. 2.3 договору грошові кошти передаються стороні-2 в користування всією сумою відразу або частинами на розсуд сторони-1 протягом строку дії договору.

За умовами п. 2.4 договору повернення стороною-2 грошових коштів стороні-1 здійснюється частинами або повною сумою не пізніше 01.01.2020 року. Сторона-1 має право направити письмову вимогу стороні-2 відносно повернення грошових коштів.

Пунктом 3.1 договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену даним договором та діючим в Україні законодавством.

Положеннями п. 3.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення стороною-2 грошових коштів стороні-1, сторона-2 зобов`язується сплатити на вимогу сторони-1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, котра нараховується від розміру несвоєчасно повернутих грошових коштів за кожен день прострочення.

В п. 4.1 договору визначено, що всі розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України гривні через банківські установи платіжними дорученнями.

Відповідно до п. 4.2 договору сторони передбачають можливість дострокового виконання зобов`язань з обов`язковим укладенням відповідної письмової додаткової угоди до цього договору.

Згідно п. 4.3 договору всі відношення між сторонами, не врегульовані даним договором, регулюються діючим законодавством України.

За умовами п. 4.4 договору останній набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 4.5 договору визначено, що всі зміни та доповнення до даного договору повинні бути здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

Так, статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

При цьому суд зазначає, що спірний договір про надання поворотної фінансової допомоги, укладений між Приватним підприємством Житлово-управляюча компанія-5 та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Остров-4, за своєю правовою природою є договором позики. Відносини позики регулюються положеннями ЦК та іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство Житлово-управляюча компанія-5 на виконання умов вказаного договору перерахувало Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 суму фінансової допомоги в розмірі 287000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 122 від 18.10.2019 р. на суму 50000,00 грн., № 124 від 31.10.2019 р. на суму 50000,00 грн., № 126 від 01.11.2019 р. на суму 100000,00 грн., № 127 від 07.11.2019 р. на суму 80000,00 грн., № 137 від 10.12.2019 р. на суму 7000,00 грн.

При цьому за умовами п. 2.4 договору відповідач зобов`язався повернути кошти фінансової допомоги на поворотній основі ДП Житлово-управляюча компанія-5 не пізніше 01 січня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наразі, як свідчать матеріали справи, відповідач частково повернув отриману фінансову допомогу в сумі 175000,00 грн., а саме 09.06.2020 р. здійснено оплату в розмірі 115000,00 грн. згідно платіжного доручення № 234 від 09.06.2020 р. на суму 115000,00 грн.; 03.08.2020 р. здійснено оплату в розмірі 60000,00 грн. згідно платіжного доручення № 239 від 03.08.2020 р. на суму 60000,00 грн..

Таким чином, сума неповернутої відповідачем фінансової допомоги становить 112000,00 грн. (287000,00 грн. наданої допомоги 175000,00 грн. повернутої допомоги).

Як свідчать матеріали справи, ПП Житлово-управляюча компанія-5 зверталося до відповідача з вимогою про погашення заборгованості від 07.07.2020 р. за вих. № 2/07, в якій вимагало погасити суму заборгованості за укладеним договором у семиденний строк від дня отримання вимоги. Однак, відповіді на вказану вимогу відповідачем не надано.

При цьому свої вимоги про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 3 в сумі 112000,00 грн. позивач обґрунтовує набуття ним прав і обов`язків по виконанню договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. внаслідок укладення між ПП Житлово-управляюча компанія-5 (первісний кредитор) та ПП Житлово-управляюча компанія-6 (новий кредитор) договору про відступлення права вимоги № 1 від 01.09.2020 р.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2019 р. між ПП Житлово-управляюча компанія-5 (первісний кредитор) та ПП Житлово-управляюча компанія-6 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 1, відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. № 3, укладеного між Приватним підприємством Житлово-управляюча компанія-5, , та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Остров-4, код за СДРПОУ 39738673 (далі боржник) на загальну суму 287000,00 грн. (надалі - основний договір).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язання за основним договором, а саме повернення грошових коштів за основним договором на загальну суму 112000, 00 грн., а також стягнення неустойки.

Згідно п. 2.1 договору передача права вимоги до боржника за основним договором є безоплатною.

Відповідно до п. 3.1 договору первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються за цим договором, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним договором.

В п. 3.2 договору встановлено, що новий кредитор зобов`язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором.

Положеннями п. 5.1 договору сторони погодили, останній набирає чинності з моменту його укладання та діє до повної о виконання обов`язків за основним договором.

За умовами п. 5.3 договору відступлення вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін умов основного договору.

Згідно п.п. 5.4, 5.5 договору зміни до цього договору можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору. Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами або їх уповноваженими представниками.

Як вбачається із матеріалів справи, листом ПП ЖУК-6 від 08.09.2020 р. вих. № 01/09-20 було повідомлено ОСББ Остров-4 про укладання договору про відступлення права вимоги № 1 від 01.09.2020 р. та про необхідність здійснення погашення заборгованості на виконання умов договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. у семиденний строк від дня отримання вимоги на адресу нового кредитора ПП ЖУК-6. Так, відповідач був повідомлений про укладання договору про відступлення права вимоги № 1 від 01.09.2020 р.

Однак, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, погашення заборгованості на користь нового кредитора відповідачем не було здійснено, що стало підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом.

При цьому позивачем згідно п. 3.3 договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. здійснено нарахування відповідачу пені за несвоєчасне повернення фінансової допомоги, яка за період з 01.01.2020 р. по 01.07.2020 р. становить 27308,91 грн., яка заявлена до стягнення.

Також позивачем згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України здійснено нарахування відповідачу за несвоєчасне повернення фінансової допомоги 3% річних, які за період з 01.01.2020 р. по 21.10.2020 р. становлять 5288,20 грн., а також інфляційні втрати, які за період з 01.01.2020 р. по 21.10.2020 р. становлять 4835,76 грн., які заявлені до стягнення.

Відтак, позивач, вважаючи себе замість ПП Житлово-управляюча компанія-5 новим кредитором відповідача, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором на загальну суму 149432,87 грн.

Разом з тим правовідносини із заміни сторони у зобов`язанні, зокрема відступлення права вимоги (заміна первісного кредитора новим кредитором) регулюються ст.ст. 512 -517 ЦК України.

Згідно ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні, а саме: до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

У відповідності зі ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Так, перелік необхідних документів та інформації визначається, виходячи із суті зобов`язання, яке існує між боржником та первісним кредитором. Як правило, до необхідних документів відноситься договір, на підставі якого виникло право первісного кредитора, а також первісні документи, як-то: накладні, що засвідчують факт передачі товару, платіжні доручення про сплату грошових коштів, акти приймання-передачі робіт або послуг тощо.

Як випливає зі змісту договору відступлення права вимоги, від ПП Житлово-управляюча компанія-5 до позивача переходить право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором, а саме повернення грошових коштів за основним договором на загальну суму 112000,00 грн., а також стягнення неустойки.

Крім того, при укладенні спірного договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. сторони не зазначили в ньому умову про те, що сторона-1 не може переступити право вимоги за цим договором на користь третіх осіб після надання поворотної фінансової допомоги. Відтак, враховуючи положення чинного законодавства, а саме те, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), ПП Житлово-управляюча компанія-5 передало право вимоги за договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. ПП Житлово-управляюча компанія-6, уклавши між собою договір про відступлення права вимоги № 1 від 01.09.2020 р.

Відтак, неповернення відповідачем отриманої позики у повному обсязі в межах спірного договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

При цьому докази, які б підтверджували факт повернення відповідачем отриманої фінансової допомоги у повному обсязі згідно умов договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р., в матеріалах справи відсутні.

З огляду на те, що за договором про відступлення права вимоги № 1 від 01.09.2020 р. первісним кредитором було передано новому кредитору право вимоги заборгованості за договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. саме в сумі 112000,00 грн., відповідно суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення на свою користь відповідача вказаної суми заборгованості .

Таким чином, вказані обставини є підставою для стягнення суми заборгованості в розмірі 112000,00 грн. на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення пені в сумі 27308,91 грн. суд зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (неповернення відповідачем суми фінансової допомоги у встановлений строк) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 3.3 договору у випадку несвоєчасного повернення стороною-2 грошових коштів стороні-1, сторона-2 зобов`язується сплатити на вимогу сторони-1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, котра нараховується від розміру несвоєчасно повернутих грошових коштів за кожен день прострочення.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Так, з огляду на невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо повернення наданої допомоги позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у розмірі 27308,91 грн., розрахунки яких наведено в позові (а.с. 8).

Згідно ч. 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, а також за період у шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Відтак, за загальним правилом частиною шостою статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України. Так, нарахування пені можливо за шість місяців, визначених частиною шостою статті 232 ГК України, а право на стягнення такої пені може бути заявлено в межах передбаченого пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України річного строку позовної давності.

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені в розмірі 27308,91 грн., суд вважає його помилковим, оскільки позивачем не вірно визначено початок періоду прострочення, зважаючи на те, що при її розрахунку позивачем не враховано, що простроченням виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Так, оскільки договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. сторонами визначено, що повернення стороною-2 грошових коштів стороні-1 здійснюється частинами або повною сумою не пізніше 01.01.2020 року, то відповідно 01.01.2020 р. є останнім днем для виконання відповідачем свого зобов`язання з повернення коштів, з огляду на що саме з 02.01.2020 р. відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з повернення поворотної фінансової допомоги. За таких обставин, судом здійснено самостійний перерахунок пені із врахуванням дійсного періоду прострочення зобов`язання, а саме:

- на суму боргу 287000,00 грн. за період з 02.01.2020 р. по 08.06.2020 р. сума пені складає 25743,74 грн.:

Сума боргу (грн..)Період заборгованостіКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
287000.0002.01.2020 - 30.01.20202913.5000 %0.074 %*6139.92
287000.0031.01.2020 - 12.03.20204211.0000 %0.060 %*7245.57
287000.0013.03.2020 - 23.04.20204210.0000 %0.055 %*6586.89
287000.0024.04.2020 - 08.06.2020468.0000 %0.044 %*5771.37
- на суму боргу 172000,00 грн. за період з 09.06.2020 р. по 01.07.2020 р. сума пені складає 1353,44 грн.:

Сума боргу (грн..)Період заборгованостіКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
172000.0009.06.2020 - 11.06.202038.0000 %0.044 %*225.57
172000.0012.06.2020 - 01.07.2020206.0000 %0.033 %*1127.87
Відтак, розмір пені за невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. щодо повернення фінансової допомоги складає 27097,18 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів повернення фінансової допомоги, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Однак, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 5288,20 грн., судом встановлено, що такий розрахунок було здійснено позивачем невірно, з огляду на невірне визначення позивачем початку періоду прострочення зобов`язання, про що зазначалось вище, з огляду на що судом здійснено самостійно перерахунок 3% річних із врахуванням дійсного періоду прострочення зобов`язання, а саме:

- на суму боргу 287000,00 грн. за період з 02.01.2020 р. по 08.06.2020 р. сума 3% річних складає 3740,41 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
287000.0002.01.2020 - 08.06.20201593 %3740.41
- на суму боргу 172000,00 грн. за період з 09.06.2020 р. по 02.08.2020 р. сума 3% річних складає 775,41 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
172000.0009.06.2020 - 02.08.2020553 %775.41
- на суму боргу 112000,00 грн. за період з 03.08.2020 р. по 21.10.2020 р. сума 3% річних складає 734,43 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
112000.0003.08.2020 - 21.10.2020803 %734.43
Відтак, загальний розмір 3% річних за невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. щодо повернення фінансової допомоги складає 5250,25 грн., що підлягають стягненню з відповідача.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Зважаючи на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань в сумі 4835,76 грн. за період з 01.01.2020 р. по 21.10.2020 р. за невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. щодо повернення фінансової допомоги та встановлено, що інфляційні втрати розраховано не вірно у зв`язку із невірно визначеним сукупним індексом інфляції, а також не вірним визначенням позивачем початку періоду прострочення зобов`язання, з огляду на що судом здійснено самостійно перерахунок інфляційних втрат із врахуванням дійсного періоду прострочення зобов`язання та вірного сукупного індексу інфляції, зокрема: на суму боргу 287000,00 грн. за період з 02.01.2020 р. по 08.06.2020 р. складають 5166,00 грн. ((287000,00 грн. х 1,018) 287000,00 грн.); на суму боргу 172000,00 грн. за період з 09.06.2020 р. по 02.08.2020 р. інфляційні не нараховуються, оскільки сукупний індекс інфляції з червня 2020 року по серпень 2020 року визначений Державною службою статистики України індекс інфляції становив менше одиниці - 99,6%, тобто мала місце дефляція; на суму боргу 112000,00 грн. за період з 03.08.2020 р. по 21.10.2020 р. інфляційні втрати відсутні, оскільки сукупний індекс інфляції з серпня 2020 року по жовтень 2020 року визначений Державною службою статистики України індекс інфляції також становив менше одиниці - 99,8%, тобто мала місце дефляція.

Отже, загальний розмір інфляційних збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.10.2019 р. щодо повернення фінансової допомоги складає 5166,00 грн. Зважаючи на те, що заявлена до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж вище розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка заявлена позивачем в розмірі 4835,76 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства Житлово-управляюча компанія-6 частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2237,74 грн. (149183,19 грн.х 2241,49 грн./149432,87 грн.).

Щодо заяви позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Так, позивачем в позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у якому позивач попередньо визначив суму судових витрат у розмірі 12241,49 грн., у т. ч. 2241,49 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 10.09.2020 р., детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а також копію акту № 1 про обсяг виконаних робіт до договору про надання правової допомоги б/н від 10.09.2020 р.

Як вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги від 10.09.2020 р., укладеного 10 вересня 2020 р. між Приватним підприємством Житлово-управляюча компанія-6 (клієнт) та адвокатом Василіним Віталієм Валерійовичем (адвокат), відповідно до умов п. 1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Відповідно до п. 1.2 договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:

- надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього з приводу стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 15.10.2019 р., укладеному з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 ();

- готує позовну заяву до господарського суду Одеської області щодо стягнення на користь клієнта заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 15.10.2019 р., укладеному з ОСББ Остров-4, а також інші необхідні процесуальні документи;

- приймає участь у судових засіданнях у господарському суді Одеської області по справі щодо стягнення на користь клієнта заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 15.10.2019 р., укладеному з ОСББ Остров-4;

- надає клієнту консультаційні за юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних та адміністративних справах; у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремою та наказного провадження, в кримінальному провадженні;

- представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом подання заяв, позовних-заяв, клопотань та скарг;

- підписує та подає документи, зокрема заяви, позовні заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та ін..;

- веде попередні переговори та узгоджує процесуальні питання;

- отримує документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії;

- сплачує від імені клієнта державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі, вчиняє інші дії в інтересах клієнта, не передбачених даним договором;

- представляє інтереси клієнт в судах, в органах прокуратури, МВС та СБУ під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, подає заяви, клопотання, пояснення, докази, приймає участь в допитах клієнта та вчиняє інші дії щодо захисту прав та інтересів клієнта.

Згідно п. 1.3 договору при виконанні зобов`язань, передбачених в п. 1.2. договору, адвокат керується законодавством України і цим договором.

Умовами п. 1.4 договору сторони погодили, що клієнт зобов`язується своєчасно забезпечувати адвоката всім необхідним для виконання доручень, передбачених цим договором, зокрема, документами та інформацією, оплачувані витрати, в тому числі судові, що необхідні для виконання доручень; своєчасно сплачувати послуги адвоката.

Пунктом 2.1 договору визначено, що останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Положеннями п. 3.1 договору передбачено, що за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 10000,00 грн.

В п.п. 3.2, 3.3 договору визначено, що в ціну договору включені всі фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором. Клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду протягом п`яти місяців з дати підписання договору.

Відповідно до п. 4.1 договору порядок оплати послуг адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатку № 1 до цього договору.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Наразі з доданого позивачем до заяви акту № 1 від 26.11.2020 р. про обсяги виконаних робіт до договору про надання правової допомоги б/н від 10.09.2020 р., що містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, вбачається, що для представництва інтересів позивача в господарському суді Одеської області по даній справі № 916/3007/20 адвокатом Василіним Ваталієм Валерійовичем витрачено час на:

- складання договору про надання правової допомоги;

- опрацювання наявних у клієнта документів, які стосуються та можуть бути використані в якості доказів при підготовці позовної заяви відповідно до договору;

- моніторинг діючого законодавства України;

- складання тексту позовної заяви, визначення та опрацювання додатків до позовної заяви, їх посвідчення (окрім підпису клієнта), підготовка екземплярів позовної заяви з додатком для учасників справи;

- формування квитанції для сплати судового збору, з використанням даних, розміщених на офіційному сайті господарського суду Одеської області та сплата судового збору через банківську установу та сплата судового збору;

- направлення поштою копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача;

- оформлення ордеру для здійснення представництва інтересів клієнта у господарському суді Одеської області;

- подання позовної заяви з додатками до канцелярії господарського суду Одеської області;

- підготовка до участі у судовому засіданні по справі, призначеному на 30 листопада 2020 року;

- явка до суду у судове засідання, призначене на 30 листопада 2020 року та участь у зазначеному засіданні.

Так, в п. 2 вказаного акту сторони дійшли згоди, що вказані у пункті 1 акту роботи виконані адвокатом, передані адвокатом та прийняті клієнтом без зауважень.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ч. 4-7 ст. 129 ГПК України передбачено інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Разом з тим слід зазначити, що у поданому позивачем акті № 1 від 26.11.2020 р. про обсяги виконаних робіт до договору про надання правової допомоги б/н від 10.09.2020 р. не визначено кількість потраченого часу на відповідні послуги, а також погодинну вартість наданих адвокатом послуг.

При цьому господарський суд зауважує, що оскільки в межах даної справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, а відтак не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 р. у справі № 640/18402/19.

Доводів відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу матеріали справи не містять.

Відтак, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, господарський суд вважає, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

За таких обставин та огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 9983,29 грн., що є пропорційним від розміру заявлених вимог, що складають 9983,29 грн. (149183,19 грн. х 10000,00 грн. / 149432,87 грн.) згідно п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства Житлово-управляюча компанія-6 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 про стягнення заборгованості в сумі 149432,87 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 (65123, м. Одеса, вул. Марсельська, буд. 46, корп. 3; ) на користь Приватного підприємства Житлово-управляюча компанія-6 (65123, м. Одеса, вул. Марсельська, буд. 48, офіс 9; ) основний борг в сумі 112000/сто дванадцять тисяч/грн. 00 коп., пеню в розмірі 27097/двадцять сім тисяч дев`яносто сім/грн. 18 коп., 3% річних в сумі 5250/п`ять тисяч двісті п`ятдесят/грн. 25 коп., інфляційні втрати в розмірі 4835/чотири тисячі вісімсот тридцять п`ять/грн. 76 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2237/дві тисячі двісті тридцять сім/грн. 74 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 9983/дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три/грн. 29 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Приватного підприємства Житлово-управляюча компанія-6 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Остров-4 відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 січня 2021 р.

Суддя В.С. Петров