ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Справа№ 911/1989/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участі представників сторін:

від позивача: Ярошенко Р.В., адвокат, ордер серії КВ №189132 від 27.06.19 р.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Е і М Красива Земля"

на рішення Господарського суду Київської області від 24 лютого 2020 року(повний текст складено 06.04.2020 р.)

у справі № 911/1989/19 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Е і М Красива Земля",

до Рогозівської сільської ради,

про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. ТОВ "Е і М Красива Земля" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Рогозівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Дачна, 3 (до перейменування Вітчизняна, 50), площею 14,9872 га, кадастровий номер :04:008:0174 (т.І, а.с. 10-13).

1.2. Позивач стверджує, що є законним власником майнового комплексу, що знаходиться за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Дачна, 3 (до перейменування Вітчизняна, 50), згідно з Переліком, який наведено в Додатку № 1 до Договору, що розміщений на земельній ділянці площею 14,9872 га, кадастровий номер :04:008:0174 (далі - земельна ділянка) та посилаючись на ст.ст. 203, 215, 217 ЦК України, позивач вважає положення п.п. 1.3., 1.4. Договору купівлі-продажу є нікчемними в частині констатації, що земельна ділянка є державною власністю, а також, що до позивача перейшло право оренди. Позивач стверджує, що на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України до нього, як власника нерухомості перейшло також і право власності на земельну ділянку, яке підлягає захисту в судовому порядку.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі № 911/1989/19 в задоволенні позову відмовлено (а.с.173-178).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. ТОВ "Е і М Красива Земля" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У апеляційній скарзі позивач зазначає, що йому належить право власності на спірну земельну ділянку, а також вказує на те, що суд ухилився від повного дослідження обставин справи оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 19.11.2020 матеріали судової справи № 911/1989/19 передано на розгляд головуючому судді (судді-доповідачу) Чорногуз М.Г.

6.2. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.11.2020 року, для розгляду справи № 911/1989/19 за апеляційною скаргою ТОВ "Е і М Красива Земля" визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Е і М Красива Земля" на рішення Господарського суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі № 911/1989/19 та повідомлено учасників справи про те, що судове засідання відбудеться 15.12.2020 р.

6.4. 15 грудня 2020 року, в період з 11 год. 30 хв. до 14 год. 35 хв. із приміщення Північного апеляційного господарського суду по вул. Шолуденка, 1 "А" у місті Києві, було проведено евакуацію працівників та відвідувачів суду у зв`язку з повідомленням про замінування будівлі, в наслідок чого, судове засідання у справі № 911/1989/19 яке призначене на 14 год. 00 хв. 15.12.2020 не відбулось, про що було складено відповідний акт.

6.5. У зв`язку з викладеним, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 р. розгляд справи призначено на 12.01.2021 р.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. У судовому засіданні на 12.01.2021 р. представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

7.2. Відповідач у судове засіданні 12.01.2021 р. явку свого представника не забезпечив, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 503.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 12.04.2017 року між ТОВ "Племінний завод "Агро-Регіон" та ТОВ "Е і М Красива Земля" (позивач) укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до п.1.1 зазначеного Договору у день його укладення позивач придбав і отримав, ТОВ "Племінний завод "Агро-Регіон" продав і передав Майновий комплекс, що знаходиться за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Дачна, 3 (до перейменування Вітчизняна, 50), згідно з Переліком, який наведено в Додатку № І до Договору (а.с. 18-22, 26).

8.2. Відповідно до п. 1.3 Договору (з урахуванням змін, внесених 13.09.2018 р. Договором про внесення змін до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.04.2017 р. (посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г., реєстровий номер 206) зазначений вище майновий комплекс розміщено на земельній ділянці площею 14,9872 га, кадастровий номер :04:008:0174 (а.с. 22).

8.3. Відповідно до п. 3.1 Договору продаж майнового комплексу вчинено за 1904120 грн. Відповідно до п. 5.4 Договору право власності на майновий комплекс перейшло до позивача з моменту державної реєстрації такого переходу. Відповідну державну реєстрацію переходу права власності на майновий комплекс здійснено 12.04.2017 року.

8.4. 11.05.2018 року ТОВ "Е і М Красива земля" звернулось до Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області з проханням надання в оренду земельної ділянки 0:04:008:0174 строком на 10 років (а.с. 102).

8.5. 01.06.2018 року Рогозівська сільська рада Бориспільського району Київської області надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років (а.с. 103).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

9.1. Відповідно до договору від 12.04.2017 р. позивачем придбано майновий комплекс розміщений на земельній ділянці площею 14,9872 га, кадастровий номер :04:008:0174.

9.2. До матеріалів справи не надано доказів того, що у попереднього власника придбаної позивачем нерухомості - ТОВ "Племінний завод "Агро-Регіон" земельна ділянка перебувала у власності, належала на праві користування, яке було оформлено в установленому порядку.

9.3. Умовами п.п. 1.3 та 1.4. Договору купівлі-продажу визначено, що земельна ділянка є державною власністю і у зв`язку з придбанням у власність нерухомого майна до позивача перейшло право оренди земельної ділянки відповідно до ст. 120 ЗК України. при цьому, всі юридичні формальності щодо оформлення такого переходу права оренди ділянки (реєстрації покупця як суб`єкта такого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно тощо) провадяться Покупцем самостійно та за власний рахунок, в порядку, встановленому законодавством України.

9.4. Позивачем не надано доказів, що земельна ділянка належала попередньому власнику нерухомості на праві власності.

9.5. Таким чином, на момент укладення Договору купівлі-продажу в тексті відповідного Договору правомірно було зазначено, що земельна ділянка під придбаною позивачем нерухомістю є державною власністю і у зв`язку з придбанням у власність нерухомого майна до позивача не перейшло право власності земельної ділянки.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що враховуючи норми ст. 120 ЗК України і ст. 377 ЦК України, позивачем не доведено і за наслідками розгляду спору не встановлено підстав набуття позивачем права власності на земельну ділянку що знаходиться за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Дачна, 50, площею 14,9872 га, кадастровий номер :04:008:0174, тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1 Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено факту існування у попереднього власника придбаного позивачем нерухомого майна права власності або права користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване, а відповідно і підстав для переходу такого права до позивача та необхідності його захисту у судовому порядку.

11.2 При цьому колегія суддів зазначає, що твердження позивача про безпідставне відхилення судом першої інстанції його клопотань про витребування доказів також правильних висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на те, що в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, з огляду на що саме на позивача покладається обов`язок з доведення обґрунтованості заявлених ним позовних вимог (у даному випадку існування у нього та/або попереднього власника нерухомого майна відповідного права власності на земельну ділянку, на якій таке нерухоме майно розташоване).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу (тобто разом з позовною заявою). Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Разом з тим, позивачем не обґрунтовано підстав неможливості подання клопотань про витребування доказів разом з позовною заявою.

При цьому, у ч. 2 ст. 81 ГПК України визначено, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено в т.ч.: 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Разом з тим, подані позивачем клопотання про витребування доказів (а.с. 160-165) не містять обґрунтувань підстав неможливості отримати ці докази та подати їх разом з позовною заявою, долучені до матеріалів справи адвокатські запити датовані 06.09.2019 р., тобто після звернення позивачем з відповідним позовом 06.08.2019 (а.с. 45), підстав неможливості заявлення клопотань про витребування доказів разом з позовною заявою позивачем також не обґрунтовано, що відповідно до положень ч. 2 ст. 118 ГПК України є підставою для залишення таких клопотань без розгляду, з огляду на що не відображення в оскаржуваному рішення результату їх розгляду не вплинуло на результат вирішення спору та відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:

12.1. Матеріалами справи не підтверджено факту виникнення у попереднього власника придбаного позивачем нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій таке майно розташоване, а відповідно і підстав для переходу такого права до позивача та необхідності його захисту у судовому порядку.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

13.2. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).

13.3. Відповідно до ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

13.4. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

13.5. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України).

13.6. Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

13.7. За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

13.8. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 118 ГПК України).

13.9. Відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

13.10. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

13.11. Статтею 206 Земельного кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

13.12. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

13.13. Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання нерухомості), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

13.14. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

13.15. Частиною 6 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання нерухомості) визначено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

13.16. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

13.17. Також, ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання нерухомості) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

13.18. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №911/1989/19 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Е і М Красива Земля" на рішення Господарського суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №911/1989/19 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Е і М Красива Земля" на рішення Господарського суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №911/1989/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №911/1989/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Е і М Красива Земля".

4. Справу №911/1989/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 14.01.2021 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова