ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3241/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/3241/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" (65102, м. Одеса, пляж "Лузанівка", кафе "Лузнівка" )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Дубкової Тетяни Павлівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 28 172,28грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дубкової Тетяни Павлівни про стягнення 28 172,28грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за договором про експлуатацію обладнання та договором суборенди устаткування в частині забезпечення збереження орендованого обладнання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.11.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3241/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

23.12.2020р. за вх. №34424/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити повністю.

При цьому в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує на недоведеність позивачем факту відсутності орендованого майна та зазначає про готовність відповідача у будь-який час повернути позивачу обладнання, яке зазначено у акті прийому-передачі від 1310.2014р. до договору №155 від 13.10.2014р.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

13.10.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" (Орендар) та ФОП Дубковою Тетяною Павлівною (Суборендар) був укладений договір суборенди устаткування №155, за умовами якого Орендар бере на себе зобов`язання передати у суборенду, а Суборендар прийняти устаткування, рекламну продукцію (устаткування) згідно акту прийому-передачі (Додаток №1). Перелік устаткування, яке може бути передано у суборенду, його комплектність та заставна вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.1.2 договору устаткування передається Суборендарю без сплати його заставної вартості.

Відповідно до п.1.3 договору устаткування постачається централізовано і за рахунок Орендаря.

Згідно з п.1.4 договору Суборендар може отримати устаткування шляхом самостійного вивозу такого устаткування зі складу Орендаря.

Відповідно до п.1.5 договору право власності на устаткування залишається у Орендаря.

Згідно з п.1.6 договору при розірванні договору, Суборендар зобов`язаний повернути Орендарю устаткування у справному стані.

Згідно з п.1.7 договору устаткування має використовуватись тільки для торгівельних марок, які належать «Нові Напої».

Відповідно до п.2.1.2 договору Орендар зобов`язаний проводити контроль за експлуатацією устаткування Суборендарем.

Згідно з п.п. 2.2.7-2.2.11 договору Суборендар зобов`язаний:

- не передавати устаткування третій стороні без згоди на це Орендаря;

- утримувати устаткування згідно санітарних норм;

- надавати у будь-який час безперешкодний доступ представників Орендаря до устаткування, з можливістю його оглянути та перевірити стан належної експлуатації устаткування;

- у разі припинення поставок товару Орендарем (припинення дії договору постачання), Суборендар зобов`язаний упродовж трьох робочих днів повернути устаткування, попередньо узгодивши умови повернення устаткування з Орендарем. Орендар інформує Суборендаря про припинення договору (поставок товару) шляхом направлення листа Суборендарю (п.5.2);

- під час проведення інвентаризації устаткування представником Орендаря, Суборендар зобов`язаний надати усе устаткування, яке йому було передано за цим договором, а також підписати акт інвентаризації та завірити його печаткою (особистим підписом у разі взагалі відсутності такої) у продовж п`яти робочих днів.

Відповідно до п.2.2.13 Суборендар зобов`язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в цьому договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та неузгодженого з Орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушенням технічних норм, перешкоди до допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним. У такому разі Суборендар зобов`язаний повернути устаткування Орендарю на протязі трьох робочих днів, попередньо узгодивши умови та час повернення устаткування.

Згідно з п.3.1.3 договору у разі не повернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному (пошкодженому) стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100% заставної вартості устаткування.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв устаткування згідно переліку загальною заставною вартістю 14 086,14 грн., про що сторонами підписано акт прийому-передачі від 13.10.2014р. В акті зазначено, що місцем розташування устаткування є " Канатная 122, Пищевая академия".

Позивач вказує, що 08.11.2019р. працівниками ТОВ "Лузанівка" було проведено перевірку, за насідками якої складений відповідний акт «щодо встановлення факту фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання», згідно якого передане устаткування за адресом поставки, вказаного в Акті прийому-передачі, не було виявлено.

Зазначений факт обумовив нарахування позивачем штрафу в розмір 100% заставної вартості устаткування зазначеної в Акті прийому-передачі від 13.10.2014р. в розмірі 14 086,14грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" звернулось з відповідним позовом до господарського суду Одеської області за захистом порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 760, ст. 761 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що за своєю правовою природою договір суборенди устаткування №155 від 13.10.2014р. є договором оренди, оскільки згідно умов вказаного договору в користування відповідача були передані речі, які визначені індивідуальними ознаками і які зберігають свій первісний вигляд при неодноразовому їх використанні. Крім того, положеннями вказаних договорів передбачено обов`язок відповідача повернути обладнання, зокрема, у випадку припинення договірних зобов`язань між сторонами.

Приписами ст. 767 ЦК України передбачено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Згідно зі ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарський суд зазначає, що предметом заявлених ТОВ „Лузанівка" до ФОП ФОП Дубкової Т.П. вимог є вимоги про стягнення відновної вартості втарченого обладнання у загальному розмірі 14 086,14 грн. та стягнення штрафу (100% заставної вартості устаткування) за договором суборенди устаткування №155 від 13.10.2014р. Таким чином, для вирішення питання правомірності заявлених позивачем вимог господарському суду необхідно встановити наявність правових підстав для стягнення відновної вартості обладнання та штрафу за договором.

Як зазначалось вище по тексту рішення, положеннями п.п. 2.2.9, 2.2.11, 2.2.12 договору Суборендар зобов`язаний надавати у будь-який час безперешкодний доступ представників Орендаря до устаткування, з можливістю його оглянути та перевірити стан належної експлуатації устаткування. Під час проведення інвентаризації устаткування представником Орендаря, Суборендар зобов`язаний надати усе устаткування, яке йому було передано за цим договором, а також підписати акт інвентаризації та завірити його печаткою (особистим підписом у разі взагалі відсутності такої) у продовж п`яти робочих днів. Інвентаризація проводиться не менше ніж один раз на рік.

При цьому, умовами п.3.1.3 договору встановлено, що у разі не повернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному (пошкодженому) стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100% заставної вартості устаткування.

При цьому, обов`язок повернути обладнання згідно умов договору суборенди устаткування №155 від 13.10.2014р. виникає у Суборендаря у випадку припинення поставки товару Орендарем; на першу вимогу Орендаря відповідно до термінів і умов, встановлених в цьому договорі; протягом трьох робочих днів після розірвання договору .

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 08.11.2019р. працівниками ТОВ „Лузанівка" ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) було складено акт щодо встановлення фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання. При цьому, вказаний акт є єдиним доказом, наданим позивачем на підтвердження факту відсутності переданого у користування відповідачу устаткування та обладнання, з приводу якого господарський суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Господарський суд зауважує, що умовами договору передбачено проведення інвентаризації орендованого майна, за наслідками якого складається акт, який Суборендар зобов`язаний підписати. Також перебачено можливість безперешкодного доступу Орендодавця до устаткування, з можливістю його оглянути та перевірити стан належної експлуатації устаткування.

Проте, в порушення умов договору ТОВ „Лузанівка" не зверталась до ФОП Дубкової Т.П. з проханням надати доступ до місць перебування обладнання з метою оглянути та перевірити стан належної експлуатації устаткування. Крім того як вбачається з матеріалів справи інвентаризація обладнання також нет проводилась, акт не складався. Акт перевірки фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 08.11.2019р. скалений працівника в односторонньому порядку без повідомлення відповідача. За таких обставин господарський суд доходить висновку, що складений позивачем в односторонньому порядку акт перевірки фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 08.11.2019р. не може вважатись належним доказом, на підставі якого суд може встановити обставини, які входять до предмету доказування, в даному випадку втрату обладнання відповідачем.

При цьому, господарський суд зазначає, що по тексту акту перевірки фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 08.11.2019р. вказано, що до акту додаються матеріали фото фіксації відсутності обладнання за його узгодженим місцем розташування. Проте, з наданого ТОВ „Лузанівка" документу фотофіксації фасаду центрального входу до Одеської національної академії харчових технологій, взагалі не вбачається за можливе встановити як відсутність орендованого обладнання за місцем його розташування, так і факту здійснення відповідачем господарської діяльності саме в цій будівлі.

Так, за адресою: вулиця Канатна, 112 розташовано 6 корпусів, які належать Одеській національній академії харчових технологій та як вказано відповідачем орендоване обладнання станом на 17 грудня 2020 року знаходиться у корпусі «А», що підтверджується фотофіксація обладнання разом із газетою «Порто-Франко» від 17.12.2020 року. Крім того відповідач зазначає про готовність повернути обладнання, переданого йому по Акту прийому-передачі від 13.10.2014р. у будь-який погоджений час.

Позивачем наведені заперечення відповідача жодним чином чином не спростовані.

З огляду на вищевикладене, господарським судом відхиляється наданий ТОВ „Лузанівка" акт перевірки фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 08.11.2019р. на підтвердження втрати відповідачем обладнання, переданого у користування за договором суборенди устаткування №155 від 13.10.2014р. Наведене, дозволяє суду дійти висновку про недоведеність ТОВ „Лузанівка" правових підстав для присудження до стягнення з відповідача відновної вартості втраченого обладнання та стягнення штрафу.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ТОВ „Лузанівка" до ФОП Дубкової Т.П. позовних вимог про стягнення відновної вартості обладнання у розмірі 14 086,14 грн. та штрафу (100% заставної вартості устаткування) за договором суборенди устаткування №155 від 13.10.2014р.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ст. 2 ГПК України).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (ст.13 ГПК України).

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

З огляду на вищезазначені матеріали справи, подані сторонами в підтвердження своїх правових позицій докази та проаналізовані положення чинного законодавства, суд відзначає, що позивачем не доведено та необґрунтовано належними, допустимими та достатніми доказами втрату відповідачем орендованого устаткування.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" (65102, м. Одеса, пляж "Лузанівка", кафе "Лузнівка" ) до Фізичної особи-підприємця Дубкової Тетяни Павлівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" (65102, м. Одеса, пляж "Лузанівка", кафе "Лузнівка" ).

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Ф. Погребна

Повний текст складено 15 січня 2021 р.