ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. Справа № 911/2951/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський м`ясний двір»

про стягнення 117826,72 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернувся фізична особа-підприємець Сергієнко Володимир Іванович (далі - позивач, ФОП Сергієнко В.І.) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський м`ясний двір» (далі - відповідач, ТОВ «Київський м`ясний двір») про стягнення 117826,72 грн, з яких: 107336,30 грн основного боргу, 1814,74 грн 3% річних та 8675,68 грн пені.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 16/03 від 16.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.10.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) та встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

При цьому суд зазначає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 122.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ФОП Сергієнком В.І. (постачальник) та ТОВ «Київський м`ясний двір» (покупець) 16.03.2020 укладено договір поставки № 16/03 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар в порядку та на умовах визначених цим Договором, а покупець - прийняти і своєчасно оплатити суму вказану у видатковій накладній на товар у термін, передбачений Договором.

За умовами п. 1.2., 2.1. Договору найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення визначається накладною на кожну окрему партію. Вартість і кількість товару визначається у видаткових накладних.

Пунктом 2.2. Договору обумовлено, що покупець зобов`язаний провести розрахунок за поставлений товар по факту його отримання, але не більше ніж 7 (сім) календарних днів з дня поставки, шляхом перерахування коштів па поточний рахунок постачальника.

Загальна сума договору складає сума товару, отриманого по всім товарним накладним (п. 2.4. Договору).

Датою поставки вважається дата фактичного отримання товару, що підтверджується підписанням видаткової накладної уповноваженими представниками сторін (п. 4.4. Договору).

У пункті 4.8. Договору передбачено, що перехід права власності на товар відбувається з моменту отримання товару (підписання накладної).

За умовами п. 4.13. Договору покупець зобов`язується повідомити продавця про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, яка буде приймати товар, завіряє на супровідних документах свій підпис про одержання товару чи про зразок підпису матеріально відповідальної особи, яка буде приймати товар. Таке повідомлення є Додатком № 1 до Договору. Наявність печатки (штампу) покупця на супровідних документах підтверджує факт отримання покупцем товару належної якості та у замовлених асортименті і кількості особою, уповноваженою на це покупцем.

Відповідно до п. 8.1. Договору останній набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2020 або до повного виконання зобов`язань по Договору.

ТОВ «Київський м`ясний двір» було затверджено доповнення до договору № 16/03 від 16.03.2020 «Кільцеве доручення № 1», у якому визначено особу, яка наділена правом приймати товарно-матеріальні цінності, а також зразки печаток та штампів покупця.

На виконання умов Договору постачальник поставив покупцеві товар на загальну суму 177336,30 грн, що підтверджується видатковою накладною № ФП-0012287 від 27.03.2020. Про прийняття товару покупцем без зауважень свідчить підпис представника покупця на вказаній накладній та штамп підприємства.

Покупець, зі свого боку, здійснив частковий розрахунок з постачальником на загальну суму 70000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 15 від 14.04.2020 на суму 20000,00 грн; № 17 від 16.04.2020 на суму 20000,00 грн; № 22 від 21.05.2020 на суму 10000,00 грн; № 23 від 09.06.2020 на суму 5000,00 грн; № 24 від 15.06.2020 на суму 15000,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що постачальник неодноразово направляв на адресу покупця претензії з вимогами здійснити погашення заборгованості за договором поставки № 16/03 від 16.03.2020. Зокрема, 14.09.2020 ФОП Сергієнко В.І. направлено на адресу ТОВ «Київський м`ясний двір» претензію за вих. № 14/09 від 14.09.2020, у якій постачальник вимагав негайно з моменту отримання претензії здійснити оплату заборгованості в розмірі 107336,30 грн.

Оскільки вказана претензія, за твердженнями позивача, залишена з боку відповідача без відповіді та задоволення ФОП Сергієнко В.І. звернувся до господарського суду з позовом, якому заявив до стягнення з ТОВ «Київський м`ясний двір» 107336,30 грн основного боргу, 1814,74 грн 3% річних та 8675,68 грн пені.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідності до приписів ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ст. 193 Цивільного кодексу України).

Зі змісту ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Спір між сторонами виник у зв`язку з неналежним виконанням умов договору поставки № 16/03 від 16.03.2020.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить стаття 265 Господарського кодексу України (за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Стаття 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як установлено судом, позивачем належним чином виконано умови укладеного між сторонами договору та поставлено відповідачеві товар на загальну суму 177336,30 грн. Зі свого боку відповідачем частково виконано обов`язок з оплати вартості отриманого товару та сплачено лише 70000,00 грн, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виник борг у сумі 107336,30 грн.

За умовами п. 2.2. Договору покупець зобов`язаний провести розрахунок за поставлений товар по факту його отримання, але не більше ніж 7 (сім) календарних днів з дня поставки, шляхом перерахування коштів па поточний рахунок постачальника.

З огляду на те, що спірна у даній справі поставка відбулась 27.03.2020, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов`язання з оплати вартості отриманого покупцем товару сплинув 03.04.2020.

Отже з наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається наявність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем у повному обсязі не виконане. При цьому відповідач у встановленому законом порядку доводи позивача не спростував, належними і допустимими доказами виконання у повному обсязі своїх зобов`язань не довів.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 107336,30 грн, які неоплачені відповідачем станом на день розгляду спору, підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

З підстав несвоєчасного здійснення розрахунків за поставлений товар позивачем на підставі п. 5.2. Договору нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в загальному розмірі 8675,68 грн за період з 04.04.2020 по 04.10.2020, виходячи з початкової суми заборгованості в розмірі 177336,00 грн та з урахуванням подальших часткових оплат.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно положеннями Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати поставленого, покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь строк затримки платежу, а також пеню, що нараховується на несплачену суму за весь час прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Судом здійснено перевірку розрахунку, викладеного у позовній заяві, та встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано те, що день фактичних сплат суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені та відсотків річних.

За допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон», здійснивши перерахунок пені в межах визначеного позивачем періоду, за виключенням днів фактичної оплати заборгованості, суд встановив, що загальна сума пені складає 8337,00 грн, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Також позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в загальному розмірі 1814,74 грн за період з 04.04.2020 по 04.10.2020, виходячи з початкової суми заборгованості в розмірі 177336,30 грн та з урахуванням подальших часткових оплат.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду прострочення та за виключенням днів фактичних сплат відповідачем боргу, судом встановлено, що загальна сума 3% річних складає 1755,59 грн, у зв`язку з чим відповідна позовна вимога підлягає частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне і своєчасне виконання зобов`язань за договором поставки № 16/03 від 16.03.2020.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 107336,30 грн основного боргу, 1755,59 грн 3% річних та 8337,00 грн пені.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський м`ясний двір» (08140, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка, вул. Володимирська, буд. 49; ) на користь фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ): 107336 (сто сім тисяч триста тридцять шість) грн 30 коп. основного боргу, 1755 (одну тисячу сімсот п`ятдесят п`ять) грн 59 коп. 3% річних, 8337 (вісім тисяч триста тридцять сім) грн 00 коп. пені та 2094 (дві тисячі дев`яносто чотири) грн 90 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін