ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2438/19

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Діхтяренко О.Б.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства Укртрансгаз м. Київ та Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2019 р.

по справі № 916/2438/19

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз м. Київ

до Приватного підприємства Житлово експлуатаційний комплекс МЕГАПОЛІС м. Білгород Дністровський

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ

про стягнення 8 661,33 грн. та повернення безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 1 532 тис. куб. м.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1

час та місце ухвалення рішення: 11.12.2019 р., м. Одеса, пр.-т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області

за участю представників сторін:

від Акціонерного товариства Укртрансгаз м. Київ: Саєнко Р.К.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Укртрансгаз м. Київ та Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2019 р. у справі № 916/2438/19 та призначено її до розгляду на 31.03.2020р.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 р. було оголошено перерву в судовому засідання до 01.10.2020 р. до 10:00 години.

В зв`язку з тим, що суддя-доповідач у справі Лавриненко Л.В. з 05.10.2020 р. по 16.10.2020 р. відповідно наказу голови суду Богацької Н.С. від 05.10.2020 р. № 239-в та з 26.10.2020 р. по 30.10.2020 р. відповідно до наказу в.о. Голови суду Разюк Г.П. від 29.09.2020 р. № 236-в перебувала у відпустці та суддя зі складу колегії суддів Аленін О.Ю. з 05.10.2020 по 28.10.2020 р. був тимчасово непрацездатний, судове засідання по справі № 916/2438/19 не відбулось.

В зв`язку з перебуванням у відпустці судді - учасника колегії Філінюка І.Г. на підставі розпорядження керівника апарату здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Автоматизованою системою документообігу визначено колегію суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів-учасників колегії Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 р. справу № 916/2438/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А. та призначено до розгляду на 03.12.2020 р. на 10:00 год.

У зв`язку тимчасовою непрацездатністю судді-учасника колегії Мишкіної М.А., з 30.11.2020 р. по 18.12.2020 р., судове засідання у справі № 916/2438/19 не відбулось.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 р. розгляд справи № 916/2438/19 на 14.01.2021 р. на 10:00 год.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У вересні 2019 р. Акціонерне товариство «Укртрансгаз» м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Житлово експлуатаційного комплексу «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 1 532 тис. куб. та стягнення вартості безпідставно набутого майна в сумі 8 661,33 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач, посилаючись на приписи ст. 1212 та ст. 1213 ЦК України, стверджував, що у березні 2017 р. відповідач за відсутності у нього постачальника природного газу та без оформлення будь яких договірних правовідносин з Акціонерним товариством «Укртрансгаз», м. Київ здійснив відбір газу з газотранспортної системи.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.12.2019 р. у справі № 916/2438/19 Акціонерному товариству «Укртрансгаз», м. Київ у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що у березні 2017 р. Приватне підприємство «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський здійснювало відбір природного газу з газотранспортної системи на підставі укладеного з Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ договору постачання природного газу від 30.08.2016 р. № 3664/1617-ТЕ-23.

Місцевий господарський суд зауважив на тому, що матеріали справи не містять доказів повідомлення Приватного підприємства «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський про наявність у нього обов`язку обмежити споживання природного газу. Відсутність цих доказів, як і доказів вжиття Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів, спрямованих на обмеження або припинення газопостачання споживача, свідчить про недоведеність позивачем факту споживання відповідачем природного газу у березні 2017 р. з порушенням вимог чинного законодавства.

Щодо заявлених Акціонерним товариством «Укртрансгаз» м. Київ позовних вимог про повернення безпідставно набутого майна та стягнення вартості цього майна, місцевий господарський суд зазначив, що положеннями цивільного законодавства не передбачено права особи, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області від 11.12.2019 р. у справі № 916/2438/19, з апеляційними скаргами до Південно західного апеляційного господарського суду звернулись Акціонерне товариство «Укртрансгаз» м. Київ та Акціонерна компанія «НАК «Нафтогаз України» м. Київ.

В поданих апеляційних скаргах позивач та третя особа посилаються на порушення місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ стверджує, що для відбору Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський у березні 2017 р. природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є Публічне акціонерне товариство «Одесагаз», відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів газу, а за його відсутності останній не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання.

Приватне підприємство «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу, безпідставно та без оформлення договірних відносин з позивачем здійснив відбір 1, 532 тис. куб. м., що підтверджується звітом Публічного акціонерного товариства «Одесагаз», м. Одеса про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за березень 2017 р.

У зв`язку з тим, що Приватному підприємству «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський в березні 2017 р. не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 1,532 тис. куб. м. газу був здійснений відповідачем з обсягів газу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, придбаних останнім за результатами публічних закупівель.

Вищевикладене на думку позивача, свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, а також неправильне застосування приписів ст. ст. 334, 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Акціонерна компанія «НАК «Нафтогаз України», м. Київ в апеляційній скарзі підтримала доводи, викладені Акціонерним товариством «Укртрансгаз», м. Київ, та зазначила, що судом в оскаржуваному рішенні не було досліджено, чий газ спожив відповідач у спірний період та з ресурсу якого постачальника.

При цьому, місцевий господарський суд, зробивши висновок про споживання відповідачем природного газу з ресурсу Акціонерної компанії «НАК «Нафтогаз України», м. Київ, вийшов за межі доказування у даній справі.

Також третя особа в апеляційній скарзі зазнає, що Акціонерна компанія «НАК «Нафтогаз України», м. Київ не здійснювала постачання природного газу відповідачу у спірний період, що підтверджується матеріалами справи, зокрема відсутністю актів приймання передачі природного газу.

Викладені обставини на думку позивача та третьої особи є підставами для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2019 р.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

30.08.2016 р. між Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ (Постачальник) та Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський (Споживач) укладено договір постачання природного газу № 3664/1617-ТЕ-23.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору постачальником були взяті на себе зобов`язання передати у власність споживачу у 2016 р. - 2017 р. природний газ, а споживачем - прийняти та оплати вартість природного газу на умовах договору.

Газ, який постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. природний газ обсягом 145 тис. куб. м., зокрема у березні 2017 р. 25 тис. куб. м.

За приписами п. 3.2 договору споживач до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає постачальнику належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою.

Обсяги поставки підтверджуються постачальником на відповідний місяць поставки у встановленому порядку.

Відповідно до п. 3.4 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з п. п. 1 п. 7.1 договору споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. п. 4 п. 7.2 договору споживач зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу у випадку відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу.

31.01.2017 р. між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» м. Київ (Покупець) та Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ (Продавець) було укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупця у січні квітні 2017 р. природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування.

Відповідно до п. 3.2 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За приписами п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу до 30.04.2017 р. включно, а в частині розрахунку до їх повного здійснення.

31.03.2017 р. між Акціонерним товариством «Укртрансгаз», м. Київ та Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України», м. Київ відповідно до умов договору про закупівлю природного газу від 31.01.2017 р. № -ВТВ було підписано акт приймання-передачі природного газу у обсязі 143 355,00 тис. куб. м., вартість якого складає 1 353 156 516,00 грн.

Листом від 02.03.2017 р. Акціонерна компанія «НАК «Нафтогаз України», м. Київ повідомила Приватне підприємство «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський, що з огляду на наявність у останнього заборгованості за спожитий природний газ постачальником не виділено номінацій на споживання відповідачем природного газу на березень 2017 р.

31.03.2017 р. Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський було складено акт приймання-передачі природного газу за березень 2017 р. до договору поставки від 30.08.2016 р. № 3664/1617-ТЕ-23, з якого вбачається, що відповідачем було спожито природний газ у обсязі 1,532 тис. куб. м.

Листом від 19.04.2017 р. Акціонерна компанія «НАК «Нафтогаз України», м. Київ, посилаючись на наявність у Приватного підприємства «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський заборгованості за договором постачання природного газу за попередні періоди, а також не підтвердження номінації на березень 2017 р., було повернула відповідачу акт приймання-передачі природного газу за березень 2017 р. без підписання.

Зі звіту про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальникам у березні 2017 р., який складено Публічним акціонерним товариством „Одесагаз, м. Одеса, вбачається, що Акціонерна компанія «НАК «Нафтогаз України», м. Київ мала підтверджені обсяги номінацій. При цьому, з додатку до звіту (алокації) про фактичні обсяги розподілу природного газу вбачається, що обсяг спожитого Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський у березні 2017 р. природного газу без підтверджених номінацій складає 1,532 тис. куб. м.

З довідки Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, підписаної головним бухгалтером, доданої до позовної заяви вбачається, що позивач у березні 2017 р. здійснював списання природного газу на балансування.

Звернувшись до господарського суду з позовними вимогами до Приватного підприємства «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський, позивач наголошував на тому, що відбір відповідачем у березні 2017 р. природного газу здійснювався за відсутності укладеного договору постачання природного газу та за відсутності будь-яких договірних відносин з Акціонерним товариством «Укртрансгаз» м. Київ, у зв`язку з чим вважає, що відповідач має повернути йому спожитий у березні 2017 р. газ в обсязі 1,532 тис. куб. м. та/або сплатити його вартість.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені нормами ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, виходячи з наведеного, для з`ясування чи набула особа відповідного зобов`язання, визначеного ст.1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України у від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13.

За змістом глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав.

Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях, а для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 р. по справі № 757/16163/17 зазначив, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо:

1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами;

2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно.

Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Правові засади функціонування ринку природного газу визначені положеннями Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р. № 329-VIII (зі зміна та дповненнями).

Пунктами 17, 18, 27, 37 ч. 1 ст. 1 цього Закону (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначені наступні терміни:

- оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників);

- постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу;

- оператор газосховища - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників);

- споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про ринок природного газу» ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, та, зокрема, за принципом забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема:

1) укласти договір про постачання природного газу;

2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів;

3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу;

4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу;

5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Відповідно до п. 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2496 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) підставою для постачання природного газу споживачу є:

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГРМ, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГТС, та присвоєння споживачу оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

- наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача;

- відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

В силу абз. 1 - 3 п. 9 розділу II Правил постачання природного газу постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період.

За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях.

Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

За приписами абз. 2 п. 10 розділу II Правил постачання природного газу споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено обов`язок Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» придбавати природний газ, видобутий Публічним акціонерним товариством Укргазвидобування, для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії відповідно до цього Положення за цінами, на умовах та у порядку, що визначаються пунктами 6-8 цього Положення.

Відповідно до п. 17 цієї постанови постачання природного газу Акціонерним товариством «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов`язок, передбачений п. п. 4 п. 3 цього Положення, покладається на НАК «Нафтогаз України» на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов:

- укладення виробником теплової енергії з НАК Нафтогаз України договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

- відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК Нафтогаз України за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК Нафтогаз України за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК Нафтогаз України), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК Нафтогаз України, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ.

Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 22 наведеного Закону з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є:

несанкціонований відбір природного газу;

використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.

Положеннями пункту 5 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортної системи, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), визначено, що:

- місячна номінація це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

- несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу:

· за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період;

· без укладення відповідного договору з постачальником;

· шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку;

· шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

- підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Пунктами 13, 14 розділу II Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі:

- проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором;

- відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти.

Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 р. № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 р. за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу.

Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт оператора ГРМ/ГТС.

Як свідчать матеріали справи, Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ виступає оператором газотранспортної системи, що не заперечувалось учасниками справи під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, отже відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України ця обставина не потребує доказування.

Як зазначалося вище, Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ у січні - березні 2017 р. р. придбало природний газ на підставі договору постачання природного газу про закупівлю природного газу від 31.01.2017 р. № -ВТВ, укладеного з Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ.

За договором від 30.08.2016 р. № 3664/1617-ТЕ-23, укладеним між Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України», м. Київ та Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський, відповідачу у березні 2017 р. підлягав передачі газ в обсязі 25 тис. куб. м. (п. 2.1 договору).

Враховуючи вищевикладене та умови договорів постачання природного газу, з урахуванням встановлення судом факту споживання відповідачем у спірний період природного газу в обумовленому договором обсязі, суд апеляційної інстанції вважає, що подання чи неподання номінацій Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України», м. Київ перебуває поза межами впливу споживача та жодним чином не свідчить про безпідставне споживання природного газу.

Отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що Приватне підприємство «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський здійснювало споживання природного газу у березні 2017 р., на підставі укладеного з Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ договору постачання природного газу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують повідомлення Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ відповідача про наявність у Приватного підприємства «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський обов`язку обмежити споживання природного газу.

Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником або оператором ГРМ/ГТС заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача свідчать про недоведеність Акціонерним товариством «Укртрансгаз», м. Київ факту споживання Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський у березні 2017 р. природного газу з порушенням вимог чинного законодавства.

Відсутність підписаного з третьою особою акту приймання-передачі природного газу не впливає на результати розгляду спору за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, оскільки це питання стосується виключно належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором постачання природного газу, укладеного між відповідачем та третьою особою.

Також враховуючи наявність укладеного між Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ та Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський договору від 30.08.2016 р. № 3664/1617-ТЕ-23, яким передбачено поставку природного газу у березні 2017 р., приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження повідомлення відповідача про наявність у останнього обов`язку обмежити споживання природного газу, а також вжиття з боку постачальника або оператора ГРМ/ГТС заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, є недоведеною позивачем обставина споживання Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» м. Білгород Дністровський природного газу у березні 2017 р. за рахунок обсягів природного газу, придбаних за договором з Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ.

Суд апеляційної інстанції зауважує на відсутність в матеріалах справи належних доказів того, що спірний обсяг газу був відібраний у березні 2017 р. саме з ресурсу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, а також враховує, що видача номінацій відповідно до укладеного з відповідачем договору є обов`язком, а не правом Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України» м. Київ, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 р. у справі № 904/5621/17, від 21.03.2018 р. у справі № 911/656/17, від 14.05.2018 р. у справі № 926/680/17, від 12.03.2019 р. у справі № 917/325/18, від 05.03.2019 р. у справі № 923/351/18, від 25.02.2020 р. у справі № 905/2248/18.

Стосовно звернення позивача з одночасними вимогами про повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ про зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно та відшкодувати його вартість.

При цьому питання сплати вартості спожитого газу у березні 2017 р. Приватним підприємством «Житлово експлуатаційний комплекс «Мегаполіс», м. Білгород Дністровський є предметом правовідносин відповідача з Акціонерною компанією «НАК «Нафтогаз України», м. Київ за договором від 30.08.2016 р. № 3664/1617-ТЕ-23.

Враховуючи те, що доводи викладені в апеляційних скаргах Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ та Акціонерної компанії «НАК «Нафтогаз України», м. Київ не спростовують висновків місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2019 р. по справі № 916/2438/19 залишити без змін, апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ та Акціонерної компанії «НАК «Нафтогаз України», м. Київ без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.01.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна