ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
14.01.2021 Справа № 5006/27/69б/2012 (905/2081/20)
Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання про забезпечення позову по справі №5006/27/69б/2012 (905/2081/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання до Малого приватного підприємства Галакс в особі ліквідатора Новика Євгенія Миколайовича про визнання особи добросовісним набувачем,-
Товариство з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Малого приватного підприємства Галакс в особі ліквідатора Новика Євгенія Миколайовича про визнання особи добросовісним набувачем.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 5006/27/69б/2012 (905/2081/20) за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.01.2020 року.
13.01.2021 до Господарського суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нільсена Архітектора, 60, загальною площею 3527,30 кв.м.;
- заборони вносити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо даної будівлі.
В обґрунтування свого клопотання позивач зазначає наступне.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 04.08.2020 по справі №5006/27/696/2012 (905/748/20) задоволені позовні вимоги Малого приватного підприємства «Галакс» в особі ліквідатора Новика Євгенія Миколайовича до відповідача 1 Приватного підприємства Дімітріус, відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецторгобладнання», до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-польське підприємство «Регалс» про визнання недійсними результатів аукціону від 11.07.2012 та витребування майна із незаконного чужого володіння. Даним рішенням визнаний недійсними результати аукціону, що відбувся 11.07.2012 з продажу майна банкрута Малого приватного підприємства «Галакс» (ідентифікаційний код 13537629), а саме:

нежитлової будівлі, загальною площею 3527,3 кв. м, (основна будівля, А-4, прибудова, АЗ- 1), що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нільсена Архітектора (колишня назва - вулиця Енгельса), будинок 60.

адмінстративної будівлі, загальною площею - 8 080,1 кв. м, літ. А-4, площадка літ. А, прибудова літ. АЗ -1 м, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Фонтанна, будинок 70.

Цим же рішенням витребувано із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецторгобладнання» (71100, Запорізька обл., місто Бердянськ, вулиця Правди, будинок 80-А, ) на користь Малого приватного підприємства «Галакс» (, місцезнаходження: 87515 Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд. 60) нерухоме майно - нежитлову будівля загальною площею 3527,3 кв. м, (основна будівля, А-4, прибудова, АЗ-1), що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нільсена Архітектора (колишня назва вулиця Енгельса), будинок 60, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 23. що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецторгобладнання» (, місцезнаходження: 71100, Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Правди, будинок 80-А).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 по справі №5006/27/696/2012 (905/748/20) апеляційну скаргу було залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Донецької області від 04.08.2020 року у справі №5006/27/69б/2012 (905/748/20) залишено без змін.

Тому, позивач вважає, що в разі виконання рішення по справі №5006/27/696/2012 (905/748/20) буде неможливим виконати рішення за даним позовом №5006/27/69б/2012 (905/2081/20).

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України (в редакції, чинній на час прийняття оскарженої ухвали), позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову унормовано статтею 139 ГПК України. Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. (ч.1 ст.139 ГПК України).

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Разом з тим особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у багатьох постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 15.07.2020 у справі №909/835/18, від 20.07.2020 у справі №914/2157/19.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання добросовісним набувачем.

Відтак, у клопотанні про забезпечення позову позивач повинен обґрунтувати імовірність, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову, утруднення виконання рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецторгобладнання» у клопотанні про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В поданому клопотанні про забезпечення позову містяться виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачем рішення суду (у випадку ухвалення на його користь). Жодних належних і допустимих доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником суду не подано.

Суд зауважує, що потенційна можливість вчинення відповідачем чи іншими особами дій, які будуть перешкоджати позивачу в реалізації своїх прав без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може будь-яким чином ускладнити чи унеможливити захист його прав чи законних інтересів, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234-235 ГПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

Суддя Е.В. Зекунов