ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 січня 2021 року Справа № 903/705/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вабуд"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор Трейд"

про стягнення 66547,67 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Хвищук Н. В.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вабуд" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор Трейд" про стягнення 66 547,67 грн., з них: 64 125 грн. коштів за непоставлений товар, 1943,05 грн. інфляційних втрат, 479,62 грн. 3% річних та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що між сторонами було досягнуто усної домовленості щодо поставки позивачу товару, позивач на виконання домовленості оплатив його вартість, однак відповідач не здійснив позивачу поставки оплаченого товару і не повернув сплачених коштів.

Ухвалою суду від 02.10.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.10.2020.

23.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позов № 19/10/2020-4 від 19.10.2020, в якому зазначено, що позовні вимоги не відповідають дійсності і є безпідставними. Відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвало суду від 28.10.2020 повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 25.11.2020.

В судовому засіданні 25.11.2020 судом на місці продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - по 31.12.2020. Ухвалою суду від 25.11.2020 повідомлено відповідача по справі про те, що підготовче засідання відбудеться 14.12.2020.

04.12.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від 30.11.2020, в якій позивач зазначає, що долучена відповідачем до відзиву копія товарно-транспортної накладної №10389670 від 06.03.2020 містить відомості про вантаж обсягом 37,48 тони, тобто про інший товар, ніж той, що був оплачений позивачем, так як позивачем було оплачено 22,5 тони цементу. В графі "прийняв" вищевказаної накладної не міститься прізвища, ім`я, по батькові відповідальної особи вантажоодержувача, посади цієї особи та відтиску печатки ТОВ "Вабуд"; інформація у наданій накладній не дає змоги ідентифікувати відповідача як постачальника, адже постачальником вказане ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна". Таким чином, надана відповідачем копія вищевказаної накладної не може бути належним та достовірним доказом на підставі якого можна встановити факт поставки відповідачем оплаченого позивачем товару.

14.12.2020 суд ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.01.2021. Повідомлено сторони, що розгляд справи по суті відбудеться 13.01.2021.

В судове зсідання 13.01.2021 представники сторін не прибули, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Факт належного повідомлення відповідача про дату й час розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення № 281 від 22.12.2020.

Позивачу ухвалу від 14.12.2020 було направлено електронною поштою.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору, -

встановив:

03.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестор Трейд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вабуд» було досягнуло усної домовленості стосовно поставки ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД» на користь ТОВ «ВАБУД» товару - цементу «Портландцемент» П/А-500 50 кг обсягом 22,5 тони за ціною 2 850, 00 грн. (в т. ч. ПДВ) за 1 тону, на загальну суму 64 125,00 грн. (в т.ч. ПДВ).

05.03.2020 ТОВ «Вабуд» згідно рахунку № 13, виставленого ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД» відповідно до платіжного доручення № 426, перерахувало на розрахунковий рахунок останнього НОМЕР_1 кошти в сумі 64125,00 гри. як платіж за поставку цементу «Портландцемент» ІІ/А-500 50 кг обсягом 22,5 тони за ціною 2 850, 00 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 тону, на загальну суму 64 125 грн. (в т. ч. ПДВ).

Факт отримання коштів відповідачем не заперечується.

Згідно досягненої домовленості ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД» зобов`язувалося здійснити поставку вказаного обсягу цементу впродовж 5 (п`яти) днів від дати оплати виставленого ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД» рахунку на здійснення платежу в сумі 64 125, 00 грн. (в т.ч. ПДВ).

08.03.2020 ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД» зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних на користь ТОВ «ВАБУД» податкову накладну № 30 від 05.03.2020 на суму 64125,00 грн. (в т.ч. ПДВ 10687,50 грн.), відобразивши в своєму бухгалтерському обліку, згідно правила першої події, зобов`язання зі сплати ПДВ на розмір передоплати за поставку цементу «Портландцемент» П/А-500 50 кг обсягом 22,5 тон, що додатково свідчить про зобов`язання Відповідача поставити вказаний товар.

По проходженні 5 (п`яти) днів від дати перерахування Позивачем коштів в сумі 64125,00 грн. (в т.ч. ПДВ) відповідач не поставив на користь позивача домовлений обсяг цементу.

03.04.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію № 16, в якій повідомив відповідача про невиконання останнім взятих зобов`язань з поставки цементу «Портландцемент» ІІ/А-500 50 кг обсягом 22,5 тон.

14.08.2020 позивач направив на адресу відповідача листа-вимогу від 13.08.2020, в якому просив поставити цемент «Портландцемент» ІІ/А-500 50 кг обсягом 22,5 тон, що оплачений позивачем.

26.08.2020 позивач направив на адресу відповідача листа-вимогу від 21.08.2020, в якому просив повернути на користь ТОВ «ВАБУД» кошти в розмірі 64125,00 грн. в зв`язку з не поставкою відповідачем цементу «Портландцемент» ІІ/А-500 50 кг. обсягом 22,5 тон.

Проте станом на дату подання позову Відповідач не надав Позивачеві відповіді на жоден із відправлених листів-вимог, так і не здійснив на користь ТОВ «ВАБУД» поставку оплаченого цементу і не повернув Позивачеві сплачені за товар кошти в сумі 64125,00 грн.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, сторонами розірваний не був про що не заперечує відповідач.

Згідно ст. 173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами Договору, оплату коштів позивачем на виконання його умов, отримання коштів відповідачем та невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення коштів передоплати в розмірі 64125 грн. підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 1943,05 грн. інфляційних втрат та 479,62 грн. 3% річних грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 по справі № 918/631/19 зазначила, що у випадку прострочення зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару- правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у постачальника (продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати і 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України».

В даному випадку позивач вважає, що зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару виникло у відповідача 07.09.2020, посилаючись на лист-вимогу щодо повернення коштів від 21.08.2020, який направлявся на адресу відповідача 26.08.2020.

Разом з тим судом встановлено, що даний лист-вимога не отримана відповідачем, що підтверджується трекінгом із сайту ПАТ «Укрпошта», долученими до матеріалів справи.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення (дана позиція викладена у Постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14).

З огляду на викладене, день (27.08.2020) невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем пред`явлення відповідачу претензії № б/н від 21.08.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, відповідач мав повернути позивачу грошові кошти у строк по 03.09.2020, що здійснено відповідачем не було, тому прострочення повернення коштів розпочалось з наступного дня, тобто з 04.09.2020.

Оскільки, заявлений позивачем період стягнення 3% річних та інфляційних втрат-07.09.2020-07.12.2020, а суд не вправі виходити за межі позовних вимог, тому здійснив перевірку розрахунку нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період з 07.09.2020 по 07.12.2020.

Останні підставні до стягнення в загальній сумі 2273,80 грн., з них: 478,31 грн. - 3% річних та 1795,49 грн. - втрат від інфляції. В решті частини стягнення 3% річних в сумі 1,31 грн. та інфляційних втрат в сумі 147,56 грн. слід відмовити через безпідставність.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Суд звертає увагу позивача, що розмір інфляційних втрат розраховувався судом не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, а період з 01.12.2020 по 07.12.2020 становить менше місяця, тому виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Щодо аргументів відповідача, що 06.03.2020 товар було поставлено на будівельний майданчик ТОВ «ВАБУД» за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 8, посилань відповідача на товарно-транспортну накладну № 10389670 від 06.03.2020, видаткову накладну № 90344848 від 06.03.2020, викладених у відзиві на позов, суд зазначає таке.

Надана Відповідачем копія документу «Товарно-транспортна накладна № 10389670 від 06 березня 2020 року» в розділі Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) не містить прізвища, ім`я, по батькові особи відповідальної особи вантажоодержувача, посади цієї особи та відтиску печатки ТОВ «ВАБУД».

Так, відповідно до частини 1 і частини 3 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі: Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи зазначено: ОСОБА_1 (керівник), згідно статті 12 статуту ТОВ «Вабуд» єдиними органом, що уповноважений представляти товариство у відносинах з іншими суб`єктами господарювання без довіреності є директор (а.с. 75).

Відповідно до положень статті 244 Цивільного кодексу України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач - ТОВ «Вабуд» уповноважував будь-яку третю особу на отримання від відповідача - ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД», оплаченого обсягу цементу. Представник позивача стверджує, що отримання товару супроводжує безпосередньо сам директор ТОВ «Вабуд» - Ярмолюк О.М.

В наданій відповідачем копії документу «Товарно-транспортна накладна № 10389670 від 06 березня 2020 року» замовник, тобто постачальник товару-Приватне акціонерне товариство «Дікергофф Цемент Україна», а ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД» - автомобільний перевізник, вантажоодержувач - ТОВ «Вабуд», з місцезнаходженням 4300 Луцьк Шевченка 8, хоча адресою місцезнаходження позивача є: м. Київ, вул. Івана Дяченка, 12.

В матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Вабуд» має склад, інші приміщення чи площі у власності чи на праві оренди, що розташовані за адресою: 4300, місто Луцьк, Шевченка, 8.

Надана Відповідачем копія документу «Товарно-транспортна накладна № 10389670 від 06 березня 2020 року» не є первинним документом в розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік», оскільки відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Стаття 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити:назву документа (форми);дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надана відповідачем копія документу «Товарно-транспортна накладна № 10389670 від 06 березня 2020 року» не дає змоги ідентифікувати відповідача як постачальника, адже постачальником вказане Приватне акціонерне товариство «Дікергофф Цемент Україна».

Що стосується наданої відповідачем копії видаткової накладної № 90344848 від 06.03.2020, то даний документ відображає господарську операцію між Приватним акціонерним товариством «Дікергофф Цемент Україна» та ТОВ «ІНВЕСТОР ТРЕЙД» і не є підтвердженням поставки товару та його держання позивачем - ТОВ «Вабуд».

Крім того, в матеріалах справи відсутні доказ надіслання позивачу видаткової накладної, яка була виписана ТОВ «ВАБУД» із зазначенням товару, про що зазначає відповідач.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 66398,80грн., з них: 64125 грн. основної заборгованості, 1795,49 грн. інфляційних втрат, 478,31 грн. 3% річних. У стягненні 148,87 грн., з них: 147,56 грн. інфляційних та 1,31 грн. 3% річних слід відмовити через безпідставність.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 2097,29 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор Трейд" (м. Луцьк, вул. Коперника, 8А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вабуд" (м. Київ, вул. Івана Дяченка, 12, ) 66398,80 грн. (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто вісім гривень 80 коп.), з них: 64125 грн. основної заборгованості, 1795,49 грн. інфляційних втрат, 478,31 грн. 3% річних та 2097,29 грн.(дві тисячі дев`яносто сім гривень 29 коп.) судового збору.

3. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вабуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор Трейд" в частині стягнення 148,87 грн., з них: 147,56 грн. інфляційних втрат та 1,31 грн. 3% річних - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

18.01.2021

Суддя А. С. Вороняк