ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

14 січня 2021 року Справа № 915/1106/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю УК Південь б/н від 12.01.2021 (вхід.№344/21 від 12.01.2021) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю УК Південь

(57134, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с.Весняне, вул.Садова, буд.20;

ідент.код 41904558; адреса представника адвоката Савченка А.П.: 54028, м.Миколаїв,

вул.Троїцька, буд.240А/5),

до відповідача-1: Державного реєстратора Лубінської Олени Миколаївни

Комунального підприємства Енерго

(55300, Миколаївська обл., смт.Арбузинка, вул.Шевченко, буд.207; ідент.код 42428554),

до відповідача-2: Акціонерного товариства РВС Банк

(04071, м.Київ, вул.Введенська, буд.29/5; ідент.код 39849797),

III особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма Центр-95

(54001, м.Миколаїв, просп.Леніна, буд.92; ідент.код 23407840),

2) Товариство з обмеженою відповідальністю Відродження

(57134, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, селище Весняне, вул.Садова, буд.19;

ідент.код 39199494),

про: визнання нечинним та скасування рішення державного реєстратора, припинення іпотеки, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Господарського суду Миколаївської області на стадії підготовчого провадження перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УК Південь до Державного реєстратора Лубінської Олени Миколаївни Комунального підприємства Енерго та Акціонерного товариства РВС Банк про:

1) визнання нечинним та скасування рішення державного реєстратора Лубінської О.М. від 02.08.2019 із виключенням запису про власність АТ "РВС Банк" щодо об`єкта нерухомого майна - реєстраційний номер 242, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20, та складається з: Літера А-1 - адміністративна будівля, загальною площею 78,4 кв.м; Літера Б-1 - склад, загальною площею 114,6 кв.м; Літера В-1 - склад загальною площею 25,2 кв.м; Літера Ж-1 - зерносховище загальною площею 490,5 кв.м; Літера И-1 - виробнича будівля, загальною площею 1456,3 кв.м; Літера К-1 - склад, загальною площею 1723,8 кв.м;

2) припинення іпотеки на об`єкт нерухомого майна - реєстраційний номер 242, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20, та складається з: Літера А-1 - адміністративна будівля, загальною площею 78,4 кв.м; Літера Б-1 - склад, загальною площею 114,6 кв.м; Літера В-1 - склад загальною площею 25,2 кв.м; Літера Ж-1 - зерносховище загальною площею 490,5 кв.м; Літера И-1 - виробнича будівля, загальною площею 1456,3 кв.м; Літера К-1 - склад, загальною площею 1723,8 кв.м;

3) витребування із незаконного володіння АТ "РВС Банк" на користь ТОВ УК Південь 57134, Миколаївська область, Миколаївський район, селище Весняне, вул.Садова, будинок 2; , об`єкту нерухомого майна - реєстраційний номер 242, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20, та складається з: Літера А-1 - адміністративна будівля, загальною площею 78,4 кв.м; Літера Б-1 - склад, загальною площею 114,6 кв.м; Літера В-1 - склад загальною площею 25,2 кв.м; Літера Ж-1 - зерносховище загальною площею 490,5 кв.м; Літера И-1 - виробнича будівля, загальною площею 1456,3 кв.м; Літера К-1 - склад, загальною площею 1723,8 кв.м.

12.01.2021 за вх.№344/12 Товариство з обмеженою відповідальністю УК Південь звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом заборони Акціонерному товариству РВС Банк (04071, м.Київ, вул.Введенська, буд.29/58; ідент.код 39849797) та третім особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (реєстрації): 1) об`єкта нерухомого майна - реєстраційний номер 242, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20, та складається з: Літера А-1 - адміністративна будівля, загальною площею 78,4 кв.м; Літера Б-1 - склад, загальною площею 114,6 кв.м; Літера В-1 - склад загальною площею 25,2 кв.м; Літера Ж-1 - зерносховище загальною площею 490,5 кв.м; Літера И-1 - виробнича будівля, загальною площею 1456,3 кв.м; Літера К-1 - склад, загальною площею 1723,8 кв.м; 2) об`єкта нерухомого майна - реєстраційний номер 42, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Куйбишева, 19, та складається з: Літера Д-1 - холодильник, загальною площею 79,2 кв.м; Літера З-1 - корівник, загальною площею 1600,6 кв.м.

Вказана заява мотивована тим, що 28.12.2020 банк звернувся до ТОВ «УК Південь» із письмовою вимогою №15873/20 від 23.09.2020, в якій зокрема зазначив, що ТОВ «УК Південь» повинно протягом 10 днів з дати отримання вимоги у добровільному порядку звільнити нежитлове приміщення за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20, в іншому випадку банк буде розцінювати такі дії як порушення його права на вільне користування його приватною власністю.

Заявник вказує, що вищевказані дії банку та реєстрація права власності в реєстрі речових прав на спірне майно, створює для ТОВ «УК Південь» реальну загрозу втратити майна, оскільки банк фактично отримав можливість здійснити його відчуження у будь-який час третім особам та вживає активні дії щодо його використання.

До того ж, заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову значно утруднить виконання рішення в майбутньому, якщо не заборонити Акціонерному товариству «РВС Банк» здійснювати відчуження спірного майна, то ТОВ «УК Південь» змушене буде понести значні витрати для повторного оскарження рішень іпотекодержателя в судовому порядку з інших осіб.

Також заявник зазначає, що обраний ним вид забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами і таким, що не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача, оскільки заборона вживати дії спрямовані на демонтаж тимчасових споруд ніяк не впливає на майновий стан відповідача, не створює небезпеки для життя і здоров`я громадян, не завдає шкоди будь-яким фізичним чи юридичним особам та не матиме незворотних наслідків.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Таким чином, із змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одночасно з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, в тому числі:

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно зі ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявником не зазначено та не додано доказів на підтвердження наміру чи вчинення банком або іншими особами дій щодо розпорядження об`єктом нерухомого майна - реєстраційний номер 242, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20, та складається з: Літера А-1 - адміністративна будівля, загальною площею 78,4 кв.м; Літера Б-1 - склад, загальною площею 114,6 кв.м; Літера В-1 - склад загальною площею 25,2 кв.м; Літера Ж-1 - зерносховище загальною площею 490,5 кв.м; Літера И-1 - виробнича будівля, загальною площею 1456,3 кв.м; Літера К-1 - склад, загальною площею 1723,8 кв.м.

Судом приймається до уваги, що у вимозі за вих.№15873/20 від 23.09.2020 банк просив заявника лише про звільнення протягом 10 днів у добровільному порядку нежитлового приміщення за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20; так як, на думку банку, ТОВ «УК Південь» порушує його право на вільне користування приватною власністю.

Тобто, суд вважає, що вказана вимога не свідчить про намір банку або інших осіб вчинити дії щодо розпорядження спірним об`єктом нерухомого майна.

До того ж, судом приймається до уваги, що заявник просить, зокрема, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству РВС Банк та третім особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (реєстрації) об`єкта нерухомого майна - реєстраційний номер 42, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Куйбишева, 19, та складається з: Літера Д-1 - холодильник, загальною площею 79,2 кв.м; Літера З-1 - корівник, загальною площею 1600,6 кв.м., в той час, як оспорюється у даній справі право на об`єкт нерухомого майна - реєстраційний номер 242, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Садова, 20, та складається з: Літера А-1 - адміністративна будівля, загальною площею 78,4 кв.м; Літера Б-1 - склад, загальною площею 114,6 кв.м; Літера В-1 - склад загальною площею 25,2 кв.м; Літера Ж-1 - зерносховище загальною площею 490,5 кв.м; Літера И-1 - виробнича будівля, загальною площею 1456,3 кв.м; Літера К-1 - склад, загальною площею 1723,8 кв.м.

Тобто, суд приходить до висновку, про відсутність зв`язку між заходом до забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству РВС Банк та третім особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (реєстрації) об`єкта нерухомого майна - реєстраційний номер 42, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Весняне, вул.Куйбишева, 19; і предметом позовної вимоги.

Посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду ґрунтується виключно на припущеннях.

Заявником не доведено належними засобами доказування, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Заявником не надано жодних належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні ст.ст.76, 77, 79 ГПК України, із яким діюче законодавство пов`язує застосування заходів щодо забезпечення позову.

Відповідно до приписів ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст.3 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Подана позивачем заява про забезпечення позову, за своїм змістом, зводиться лише до припущень щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання судового рішення та не містить жодних належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні ст.ст.76, 77, 79 ГПК України, із яким діюче законодавство пов`язує застосування заходів щодо забезпечення позову.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю УК Південь про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76, 77, 79, 136, 137, 138, 140, 232, 234, 235 ГПК України, суд-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю УК Південь у задоволені заяви б/н від 12.01.2021 (вхід.№344/21 від 12.01.2021) про забезпечення позову.

2. Направити заявнику акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області б/н від 12.01.2021 на 1 арк.

3. Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва