УХВАЛА

05 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/821/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. - головуючий, Губенко Н. М., Кролевець О. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року (головуючий - Куксов В. В., судді Тищенко А. І., Яковлєв М. Л. ) та рішення Господарського суду міста Києва від 4 червня 2020 року (суддя Ващенко Т.М.)

у справі № 910/821/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій"

до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"

про стягнення 1155000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" (далі - ПрАТ "ДКБМК") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" (далі - КП "Житлоінвестбуд-УКБ") про стягнення 1155000,00 грн.

Господарський суд міста Києва рішенням від 4 червня 2020 року, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року, позов задовольнив частково; стягнув з КП " Житлоінвестбуд-УКБ" на користь ПрАТ "ДКБМК" 546000,00 грн пені, 8190,00 грн судового збору; в іншій частині позову відмовив.

30 грудня 2020 року КП "Житлоінвестбуд-УКБ" безпосередньо звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року та рішення Господарського суду міста Києва від 4 червня 2020 року у справі № 910/821/20.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частинами другою і третьою цієї статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 292 ГПК України у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 288 ГПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними, вона залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року (повний текст складено 7 грудня 2020 року), строк на оскарження якої відповідно до ГПК України сплив 28 грудня 2020 року, з урахуванням того, що останній день строку на оскарження припадає на вихідний день (27 грудня 2020 року).

Касаційну скаргу КП "Житлоінвестбуд-УКБ" подано 30 грудня 2020 року з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано поданням касаційної скарги в межах двадцятиденного строку із дня отримання копії повного судового рішення (16 грудня 2020 року).

Оскільки всупереч вимогам пункту 1 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги не додано доказів на підтвердження дати отримання копії оскарженого судового рішення, суд не може перевірити, чи дійсно касаційну скаргу подано протягом двадцяти днів із дня вручення постанови.

Оскільки за відсутності відповідних доказів наведене не може вважатися причиною, яка дійсно б перешкоджала звернутися в передбачений законом строк з належним чином оформленою касаційною скаргою, зазначені підстави для поновлення процесуального строку слід визнати неповажними.

Ураховуючи зазначене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини третьої статті 292 ГПК України, за змістом якої заявник має право надати докази для обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження або навести інші підстави для поновлення процесуального строку, які унеможливили здійснення відповідних процесуальних дій у встановлений термін, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

Так, скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (абзац 4 пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України).

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Скаржник повинен розуміти, що призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, формування обґрунтованої правової позиції стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу «правової визначеності», що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Зважаючи на наведене, скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, так як в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності".

В обґрунтування касаційної скарги КП " Житлоінвестбуд-УКБ" зазначає про те, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень судом першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Звертається увага скаржника, що неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має наводитись у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

Водночас у касаційній скарзі КП "Житлоінвестбуд-УКБ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року та рішення Господарського суду міста Києва від 4 червня 2020 року у справі № 910/821/20 відсутнє зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Посилання ж скаржника на обставини справи з наданням їм власної оцінки та на мотиви непогодження з рішеннями судів попередніх інстанцій без належного правового обґрунтування щодо їх неправильного застосування судами попередніх інстанції, не може свідчити про дотримання скаржником статті 287 ГПК України в частині обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення суду першої та постанови суду апеляційної інстанцій у спосіб, передбачений пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства і підлягає залишенню без руху на підставі частини другої, а також частини третьої статті 292 ГПК України, за змістом якої заявник має право надати докази для обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження або навести інші підстави для поновлення процесуального строку, які унеможливили здійснення відповідних процесуальних дій у встановлений термін, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

У разі невиконання у встановлений Судом строк вимог цієї ухвали КП "Житлоінвестбуд-УКБ" буде відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 910/821/20 на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Отже, способами усунення недоліків касаційної скарги КП "Житлоінвестбуд-УКБ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року та рішення Господарського суду міста Києва від 4 червня 2020 року у справі № 910/821/20 є:

1. викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства;

2. надання доказів на підтвердження дати отримання копії постанови господарського суду апеляційної інстанції (копію конверта відповідного поштового відправлення, довідку відділення поштового зв`язку тощо) або наведення інших причини пропуску строку на касаційне оскарження з обґрунтуванням поважності підстав його пропуску.

При цьому Суд звертає увагу, що уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.

З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 4 червня 2020 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року у справі № 910/821/20 залишається без розгляду до усунення недоліків.

За таких обставин, керуючись статтями 174, 232, 234, 287, 290, 292, 314 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2020 року та рішення Господарського суду міста Києва від 4 червня 2020 року у справі № 910/821/20 залишити без руху.

2. Надати Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

(Докази виконання вимог цієї ухвали надсилати/подавати на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. В. Бакуліна

Судді Н. М. Губенко

О. А. Кролевець