ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2021 року Справа № 913/617/20
Провадження № 18/913/617/20
За позовом державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Луганської області
до відповідача фізичної особи-підприємця Остапенка Юрія Олексійовича, м. Сєвєродонецьк Луганської області
Суддя Корнієнко В.В.
Без виклику учасників справи.
Позов обґрунтовано несвоєчасною оплатою відповідачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надані позивачем в опалювальні сезони 2015 2020 років.
Зокрема позивач у позовній заяві обґрунтував свої вимоги наступним:
- відповідач Остапенко Юрій Олексійович є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 вересня 2020 року;
- з 19.11.2014 відповідач є власником нежитлового приміщення приміщення магазину промислових товарів, що розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр- кт Гвардійський, б. 6, загальною площею 887,1 кв.м., що підтверджується ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 07.04.2014 у справі № 428/997/14-ц та інформаційною довідкою № 222336893 від 02.09.2020;
- вказане нежитлове приміщення з 02.11.2005 переведено на автономне опалення у зв`язку з реконструкцією системи опалення, що підтверджується Актом обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005;
- відповідачу неодноразово направлялися типові договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (вих. № 08-06-22 від 13 січня 2016 року та № 08-06-927 від 01 грудня 2017року), але відповідач відмовився від укладання типового договору;
- дане нежитлове приміщення займає перший поверх житлового будинку, система теплопостачання нежитлового приміщення є невід`ємною частиною централізованого опалення житлового будинку, та на підставі проекту 212/05-ОВ від 02.11.2005 у приміщенні мається 175,5 м опалювальних стояків з тепловіддачею 5,35 Гкал за рік;
- відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного між сторонами у письмовій формі, не є підставою для звільнення відповідача від оплати комунальних послуг з централізованого опалення, оскільки цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є фактичне надання послуг;
- між сторонами виникли правовідносини, які, за відсутності письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007;
- Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено укладання між споживачем та відповідачем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору; постановою КМУ від 12.07.2005 № 630 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; проте, відповідно до ст. 215 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не є наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом; отже, ні ЦК Україні, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги» такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідача обов`язку сплати за спожиту теплову енергію;
- незважаючи на те, що договір про надання комунальних послуг з централізованого опалення у періоді з жовтня 2015 року по квітень 2020 року сторонами письмово не оформлено, проте між ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» та ФОП Остапенко Ю.О. склалися фактичні договірні відносини, відповідно до яких сторони взяли на себе наступні зобов`язання: ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» - надавати послуги з теплопостачання, а Остапенко Ю.О. дотримуватись Правил з надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та своєчасно оплачувати вартість спожитої теплової енергії за діючими тарифами на підставі відкритого на його ім`я особового рахунку;
- відсутність письмового договору не є підставою для звільнення від оплати боргу, оскільки законодавець не ставить такий обов`язок з оплати спожитих комунальних послуг в залежність від укладення письмового договору;
- у опалювальному сезоні:
2015-2016 років: у періоді з жовтня 2015 року по квітень 2016 року,
2016-2017 років: у періоді з жовтня 2016 року по квітень 2017 року,
2017-2018 років: у періоді з листопада 2017 року по березень 2018 року,
2018-2019 років: у періоді з листопада 2018 року по квітень 2019 року,
2019-2020 років: у періоді з жовтня 2019 року по квітень 2020 року,
- вартість Гкал. теплової енергії, що поставлялась відповідачу, складала:
- з 01.05.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1707,73 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» від 30.04.2015 №1384;
- з 01.11.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1642,61 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» від 29.10.2015 № 2690;
- з 01.02.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1617,14 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» від 28.01.2016 № 54;
- з 01.10.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1429,43 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» від 29.09.2016 № 1757;
- з 02.12.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1780,97 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» від 02.12.2016 № 2126;
- з 24.02.2017 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1792,58 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» від 01.02.2017 № 151;
- з 12.10.2018 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 2067,74 грн (без ПДВ) відповідно до наказу «Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів» від 17.10.2018 № 137;
- з 01.01.2019 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1635,40 грн (без ПДВ) відповідно до наказу «Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів» від 08.01.2019 № 01 та рішення «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, яких обслуговує ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ»» від 28.12.2018 № 1031;
- з 01.05.2020 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) 1311,05 грн (без ПДВ) відповідно до наказу «Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів» від 25.05.2020 № 31 та рішення «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, яких обслуговує ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ»» від 27.04.2020 № 254;
- рішення про початок та закінчення опалювального сезону у м. Сєвєродонецьку прийняті виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради про початок/закінчення опалювального сезону № 449 від 08 вересня 2015 року, № 140 від 05 квітня 2016 року, № 537 від 11 жовтня 2016 року, № 184 від 06 квітня 2017 року, № 516 від 18 жовтня 2017 року, № 217 від 06 квітня 2018 року, № 752 від 10 жовтня 2018 року, № 379 від 26 березня 2019 року, № 1093 від 18 жовтня 2019 року, № 212 від 03 квітня 2020 року;
- факт постачання теплової енергії до будинку де розташовано нежитлове приміщення відповідача підтверджується Актами про включення теплоустановок № 0122 від 27 жовтня 2015 року, № 0122 від 27 жовтня 2016 року, № 0122 від 28 жовтня 2017 року, № 0122 від 14 листопада 2018 року, № 0122 від 29 жовтня 2019 року;
- відповідачу у період з грудня 2017 року по квітень 2020 року щомісяця (у грудні 2017 року, січні - березні, листопаді - грудні 2018 року, січні - квітні, жовтні-грудні 2019 року, січні-квітні 2020 року) надавалися рахунки, які є одночасно актами передавання - приймання (надання послуг з централізованого опалення), та які, у розумінні ст. 530 ЦК України, є вимогою про сплату боргу;
- з метою досудового врегулювання спору, відповідачу неодноразово надсилалися претензії щодо оплати заборгованості за спожиту теплову енергію: № 08-14-103 від 05 лютого 2018 року, № 08-14-333 від 07 червня 2018 року, № 08-14-181 від 24 червня 2019 року, № 08-14-103 від 20 січня 2020 року, № 08-14-306 від 26 травня 2020 року;
- на підставі Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибуткових територій» відповідачу нарахована пеня по рахункам за періоди прострочення з 19.11.2019 по 31.08.2020 в сумі 9498,38.грн;
- на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання відповідачу нараховано три проценти річних в сумі 2648,13 грн та інфляційні втрати в сумі 3844,34 грн за період з лютого 2018 року по серпень 2020 року станом на 31.08.2020.
Відповідач відзивом на позовну заяву від 24.11.2020 проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість і зокрема на наступне:
- позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки між позивачем і відповідачем не існує правовідносин, з яких можуть виникнути господарські зобов`язання у встановленому законом порядку;
- у позові позивач зазначає, що нібито надавав відповідачу послуги централізованого опалення в магазині «Автодом»;
- відповідач не має пристроїв (системи теплоспоживача або тепловикористального обладнання), які використовують теплову енергію для опалення з мереж позивача, а нежитлове приміщення магазину «Автодом» відключене від мереж позивача і має автономну систему опалення, яка змонтована, введена в експлуатацію і працює з 09.11.2005 відповідно до проекту № 212/05-ОВ 2005 року (зазначені обставини підтверджені актом від 09.11.2005, який складено за участю позивача (додаток до позову №4));
- в нежитловому приміщенні магазину «Автодом» постачання позивачем послуги централізованого опалення є неможливим;
- позивач стверджує, що на підставі договору № 1212 від 25.12.2015 (додаток до позову № 5) він нібито постачав відповідачу послуги централізованого опалення; обсяг постачання теплової енергії у обсязі 5,35 Гкал на рік;
- на думку позивача надання послуг підтверджується рахунками, які виставлені за якимось невідомим договором № 6729 від 01.12.2017, які відповідачу невідомі та які відповідач не бачив, про що зазначалось у заяві у відповідь на лист позивача № 08-06-846 від 02.10.2018 (додаток до позову №8);
- всі додані до позову так звані «рахунки» (додаток до позову № 32) є підробленими оскільки видані за невідомим договором, який не тільки ніколи не укладався, а навіть не складався і не пропонувався до розгляду;
- позивач стверджує, що теплова енергія у обсязі 5,35 Гкал на рік нібито є саме послугами централізованого опалення, які надавались у вказаному обсязі; всі ці твердження не відповідають дійсності;
- договору № 6729 від 01.12.2017 не існує, він не направлявся відповідачу на розгляд і навіть не складався, що доводиться відсутністю серед додатків до позову як копії самого цього договору, так і доказів здійснення належної пропозиції щодо його укладення;
- проект договору № 1212 від 25.12.2015 направлявся листом № 08-06-22 від 13.01.2015;
- на підставі ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивачу відповідачем направлено повідомлення від 03.01.2016 про відмову від послуг централізованого опалення і постачання гарячої води, яким відповідач у встановленому законом порядку відмовився від послуг позивача;
- договір від 25.12.2015 № 1212 не міг бути укладений оскільки не містив істотних умов такого договору, не відповідав чинному законодавству України і містив явно недостовірні відомості, що прямо зазначено у повідомленні;
- аналогічним чином у відповідь на лист позивача від 01.12.2017 № 08-06-927 (додаток до позову № 6) відповідачем було надано повідомлення від 20.12.2017 про відмову від послуг централізованого опалення і постачання гарячої води (додаток до позову № 7) оскільки запропонований цим листом договір від 01.12.2017 № 1212 мав ті самі недоліки;
- обидва договору не містили всіх обов`язкових істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а саме не містили основної істотної умови точки передачі послуги, якої не існує фізично, що взагалі унеможливлює як фактичну передачу вказаних послуг, так і здійснення розрахунків обсягів спожитої теплової енергії, які повинні здійснюватись у цій точці на межі продажу, яка є межею балансової належності, відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі Правила № 1198), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198;
- крім цього, зазначений у цих договорах обсяг постачання теплової енергії 5,35 Гкал на рік не є послугами централізованого опалення оскільки фактично є втратами теплової енергії у мережах позивача;
- зазначене підтверджується експертним висновком Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 814 від 24.05.2016;
- за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що у нежитловому приміщенні магазин «Автодом» здійснена реконструкція за розробленим ЧП «Зодіак-МТ» робочим проектом № 212/05-ОВ 2005 року, після якої всі стояки покриті визначеною цим проектом теплоізоляцією типу K-FLEX Linear;
- за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що у нежитловому приміщенні магазин «Автодом» витрати теплової енергії фактично не є тепловим потоком від приладів опалення, а є втратами теплової енергії в мережі позивача через теплоізоляцію типу K-FLEX Linear;
- вказані позивачем нібито послуги централізованого опалення у дійсності є втратами теплової енергії у мережах позивача через теплоізоляцію типу K-FLEX Linear;
- при цьому ні у минулому, ні зараз відшкодування таких втрат у мережах постачальника теплової енергії не передбачено жодним актом законодавства України, який регулює правовідносини у сфері постачання теплової енергії;
- позивач фактично намагався змусити відповідача укласти не передбачений законодавством України договір з метою незаконного відшкодування своїх втрат, які були свідомо приховані у проектах договорів № 1212 від 25.12.2015 та № 1212 від 01.12.2017 під виглядом нібито послуг теплопостачання;
- експертним висновком № 814 встановлено, що такі втрати дорівнюють не 5,35 Гкал. на рік, як зазначено у проектах договорів № 1212 від 25.12.2015 та № 1212 від 01.12.2017, а у дійсності становлять лише 2,612 Гкал на опалювальний період, розрахункова тривалість якого була прийнята у кількості 147 діб;
- обсяг постачання теплової енергії у кількості 5,35 Гкал/звіт.період було свідомо внесено до акту від 09.11.2005 представниками позивача шляхом введення у оману оскільки штучні підстави на зазначення явно завищеного обсягу цих втрат для подальшого отримання незаконних відшкодувань були створені свідомо самим позивачем шляхом шантажу попереднього власника нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
- зокрема, шантажуючи не погодити проект реконструкції системи опалення, листом № 31-08-12 від 23.01.2004 позивач змусив попереднього власника провести розрахунок теплового потоку неізольованих стояків, який не має жодного відношення до розроблення проекту автономної системи опалення нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а потім не зважаючи на проведену ізоляцію всіх стояків вніс ці дані до акту від 09.11.2005;
- при цьому жодної потреби у проведенні такого розрахунку не існувало оскільки його дані не впливають на конструкторські рішення і взагалі ніяк не використовуються у проекті № 212/05-ОВ 2005 року; у зв`язку з цим є очевидним, що розрахунок теплового потоку неізольованих стояків позивач вимагав саме для подальшого незаконного і явно завищеного відшкодування втрат у своїх мережах, що і було встановлено експертним висновком №814;
- з огляду на це, відповідач мав повне право відмовитись від так званих «послуг» та від укладення договорів № 1212 від 25.12.2015 та № 1212 від 01.12.2017;
- ні один з актів законодавства України не передбачав і не передбачає обов`язків щодо укладення договорів про відшкодування втрат у мережах постачальників теплової енергії або послуг централізованого опалення, самих договорів про відшкодування втрат у мережах постачальників теплової енергії або послуг централізованого опалення та не передбачає обов`язків відшкодування втрат у мережах постачальників теплової енергії або послуг централізованого опалення;
- між сторонами справи № 913/617/20 у спірний період не існувало підстав як для виникнення спірних правовідносин, так і для виникнення господарських зобов`язань, виконання яких може бути предметом спору в господарському суді;
- позовні вимоги за своєю суттю є вимогами про незаконне відшкодування втрат теплової енергії у мережах позивача, яке не передбачено жодним чинним актів законодавства України;
- розрахунок обсягів нібито спожитої теплової енергії не відповідає вимогам чинного законодавства України;
- розрахунок обсягів поставленої теплової енергії має здійснюватись у точці передачі послуг централізованого опалення відгалуження від стояків, які є межею межа балансової належності, і враховувати теплове навантаження, середньомісячну фактичну температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації та зовнішнього повітря, а також та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді;
- вказані у позові обсяги нібито поставленої теплової енергії не відповідають зазначеним вимогам оскільки цей обсяг визначено позивачем з істотним порушенням встановленого законодавством порядку;
- зокрема, у нежитловому приміщенні магазину «Автодом» не існує жодної точки передачі відповідачу послуг опалення від позивача оскільки не існує жодного приєднаного до мереж позивача пристрою або тепловикористального обладнання, які використовують теплову енергію з мереж позивача - зазначене підтверджено актом від 09.11.2005;
- величина теплового навантаження пристроїв або тепловикористального обладнання, які використовують теплову енергію з мереж позивача, у нежитловому приміщенні магазину «Автодом» дорівнює 0 (нулю) Гкал/год;
- у нежитловому приміщенні магазину «Автодом» обсяг споживання теплової енергії з мереж позивача дорівнює 0 (нулю) Гкал/ за будь який звітний період;
- до позову не додано жодного документу, який підтверджує існування спільної межі балансової належності і точок передачі послуг опалення на цій межі; не додано жодного документу, який підтверджує величину теплового навантаження і перелік пристроїв опалення у нежитловому приміщенні магазину «Автодом», які приєднані і споживають теплову енергію з мереж позивача; не додано розрахунку обсягів спожитої теплової енергії, який проведено у відповідності до п. 23 Правил № 1198 та п. 40 Правил № 630;
- окрім наведеного, неправильно проведений навіть розрахунок фактичного розміру втрат у мережах позивача, відшкодування за які є фактичним предметом позову;
- позивач розрахував розмір такого незаконного відшкодування виходячи з того , що обсяг цих втрат становить 5,35 Гкал за опалювальний сезон;
- за висновком № 814 Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз встановив, що у дійсності фактичний обсяг втрат теплової енергії у мережах позивача у нежитловому приміщенні магазину «Автодом» становить лише 2,612 Гкал на опалювальний період, розрахункова тривалість якого прийнята у кількості 147 діб;
- щоденний обсяг втрат теплової енергії у мережах позивача за один день опалювального сезону у нежитловому приміщенні магазину «Автодом» становить: 2,612/147 = 0,0177687 Гкал/ добу;
- контррозрахунок за період з 22.10.2015 по 08.11.2017 проводити не має сенсу оскільки позовні вимоги за цей період не підлягають задоволенню у зв`язку із спливом строку позовної давності;
- день відключення теплопостачання не враховується, оскільки до цієї дати опалювальний сезон має припинитися, фактичні втрати у мережі позивача у нежитловому приміщенні магазину «Автодом» у відповідний період дорівнюють наступним величинам:
- опалювальний сезон 2017-2018 років тривав з 30.10.2017 по 07.04.2018, що з урахуванням дати звернення до суду 09.11.2020 у межах трирічної позовної давності становить 149 днів опалювального сезону,
- загальний обсяг втрат теплової енергії у мережах позивача за період з 09.11.2017 по 07.04.2018, становить: 149x0,0177687 = 2,6475363 Гкал,
- вартість теплової енергії, яка втрачена у мережах позивача за період з 09.11.2017 по 07.04.2018 становить: 1792,58 х 2,6475363 = 4745,92 грн;
- опалювальний сезон 2018-2019 років тривав з 14.11.2018 по 09.04.2019, що загалом становить 146 днів опалювального сезону,
- опалювальний сезон 2019-2020 років тривав з 29.10.2019 по 14.04.2020, що загалом становить 167 днів опалювального сезону,
загальний обсяг втрат теплової енергії у мережах позивача за період 28.10.2019 по 14.04.2020 становить: 167x0.0177687 = 2,9673729 Гкал,
вартість теплової енергії, яка втрачена у мережах позивача за період з 28.10.2019 по 14.04.2020 становить: 1635,40 х 2,1525 = 4852,84 грн;
- заявлений позивачем обсяг втрат теплової енергії не відповідає фактичному розміру таких втрат і є очевидно завищеним майже вдвічі;
- не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо сплати 3% річний і індексу інфляції оскільки не існує прострочення зобов`язань;
- ні один з чинних актів законодавства України не передбачав і не передбачає обов`язків відшкодування втрат у мережах постачальників теплової енергії або послуг централізованого опалення;
- оскільки не має встановленого законом України обов`язку відшкодовувати втрати теплової енергії у мережах позивача, то ніякого прострочення таких зобов`язань не існує через відсутність самих зобов`язань;
- всі заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню через сплив строку позовної давності, не відповідності їх фактичним обставинам справи та через відсутність жодної законної підстави для стягнення заявлених позивачем сум.
Заявою від 24.11.2020 відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до всіх заявлених позовних вимог за період, який передує даті 09.11.2017.
Відповіддю на відзив від 07.12.2020 № 06-05/-1-56 позивач проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на таке:
- строк позовної давності не пропущений, так як позивач дізнався про належність вищевказаного нежитлового приміщення відповідачу лише у грудні 2017 року, тому, перебіг строку позовної давності починається з грудня 2017 року, а позовна заява пред`явлена 09.11.2020;
- відсутність письмового договору не є підставою для звільнення від оплати боргу, оскільки законодавець не ставить такий обов`язок з оплати спожитих комунальних послуг в залежність від укладення письмового договору;
- вищевказане приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 02.11.2005 переведено на автономне опалення у зв`язку з реконструкцією системи опалення, що підтверджується Актом обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005;
- відповідно до акту обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005 в приміщенні, на підставі проекту 212/05-ОВ від 02.11.2005 проведена реконструкція системи опалення; з 09.11.2005 приміщення переведено на автономний газовий котел опалення, в приміщенні мається 175,5 м. опалювальних стояків з тепловіддачею 5,35 Гкал за рік;
- будь-яких дозволів або рішень органу місцевого самоврядування щодо переобладнання (улаштування індивідуального опалення) з боку ФОП Остапенко Юрія Олексійовича адресу ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» не надходило, у зв`язку з цим нарахування плати за централізоване опалення даного нежитлового приміщення здійснюється згідно з приписами чинного законодавства.
Відповідач проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, заперечує (заперечення від 10.12.2020) посилаючись на наступне:
- пояснення позивача не містять жодного нормативного обґрунтування того, що чинне законодавство України встановлює обов`язок відшкодовувати позивачу втрати теплової енергії у його мережах;
- позивачем нормативно не обґрунтовано правильності здійсненого позивачем розрахунку заявленого ним обсягу нібито спожитої теплової енергії;
- відповідно до Правил № 630 та Правил № 1198 належними і допустимими доказами, заявлених у позовних вимогах обсягів нібито спожитої теплової енергії, є розрахунок обсягу спожитої теплової енергії відповідно до теплового навантаження у точці передачі послуг централізованого опалення відгалуження від стояків, які є межею балансової належності, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді;
- відповідно до Правил № 630 та Правил № 1198 належними підставами для здійснення такого розрахунку є: Акт розмежування балансової належності, яким визначена межа балансової належності, або договір, яким визначена точка передачі послуг централізованого опалення, яка знаходиться на межі балансової належності сторін; розрахунок загального теплового навантаження, який є сумою потужності всього тепловикористального обладнання, яке використовує теплову енергію з мереж позивача і приєднано до цих мереж у нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; перелік тепловикористального обладнання, яке приєднано до мереж позивача у нежитловому приміщенні магазину «Автодом», та документи, що підтверджують величину потужності кожного приладу опалення, приєднаного до мереж позивача у нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
- позивачем не додано ні акту розмежування балансової належності, ні договору, яким визначена точка передачі послуг централізованого опалення, ні переліку тепловикористального обладнання, з якого може бути визначене фактичне теплове навантаження для розрахунку, ні розрахунок загального теплового навантаження у нежитловому приміщенні магазину «Автодом», ні самого розрахунку обсягу нібито спожитої обсягах теплової енергії, здійсненого відповідно до приписів Правил № 630 та Правил № 1198, оскільки таких документів не існує фізично;
- акту розмежування балансової належності між позивачем і відповідачем не існує і не може існувати оскільки не існує самої такої спільної межі балансової належності;
- у наданих позивачем копіях договорів № 1212 від 25.12.2015 та № 1212 від 01.12.2017 точка передачі послуг централізованого опалення також не визначена оскільки її фізично не існує через відсутність будь якого тепловикористального обладнання, яке використовує теплову енергію з мереж позивача у нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
- перелік тепловикористального обладнання також не існує оскільки не існує будь якого тепловикористального обладнання, яке приєднано і використовує теплову енергію з мереж позивача у нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
- через повну відсутність тепловикористального обладнання у нежитловому приміщенні магазину «Автодом» загальне теплове навантаження його пристроїв або тепловикористального обладнання дорівнює 0(нулю) Гкал/год, а отже обсяг фактично спожитої теплової енергії також дорівнює 0 (нулю) Гкал/ за будь який звітний період;
- у поясненнях позивач стверджує, що позивач нібито лише у 2017 році дізнався про те, що нежитлове приміщення магазину «Автодом» належить відповідачу;
- до копії позову позивач додав проект договору № 1212 від 25.12.2015 (додаток до позову № 5), сторонами якого позивач визначив ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» та ФОП Остапенко Юрія Олексійовича, що вже спростовує це твердження оскільки важко уявити, що ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» пропонувало укласти договір про надання послуг централізованого опалення в нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сторонній особі, яка не має жодного відношення до цього магазину;
- жодних законних підстав для отримання будь яких дозволів або прийняття рішень органу місцевого самоврядування у спірний період не виникало з огляду на те, що в нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відбувалось ніякого переобладнання, яке є підставою для отримання дозволу на переобладнання цього нежитлового приміщення;
- переобладнання системи опалення в нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснено у 2005 році відповідно до проекту № 212/05-ОВ 2005 року (додаток до відзиву № 1), яка змонтована, введена в експлуатацію і працює з 09.11.2005, що підтверджено актом від 09.11.2005 (додаток до позову №4);
- станом на час переобладнання нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ніяких дозволів або рішень органу місцевого самоврядування чинне законодавство не передбачало оскільки обов`язок отримання дозволу у вигляді рішення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП було встановлено лише 28.12.2005 після реєстрації у Міністерстві юстиції України та опублікування в офіційному виданні «Офіційний вісник України» наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (далі - Наказ № 4);
- після набрання чинності наказом № 4 жодного переобладнання нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не здійснювалось, а отже не виникало і підстав для отримання будь яких дозволів чи прийняття будь яких рішень органом місцевого самоврядування;
- всі заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки всупереч приписам ст. 74, 76, 77 ГПК України не підтверджені належними і недопустимими доказами, а додані до позову докази не можуть бути взяті до уваги судом оскільки отримані з істотним порушенням встановленого законодавством порядку, а саме порядку розрахунку обсягів фактично спожитої теплової енергії, який встановлено Правилами № 630 та Правилами № 1198.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020, справу передано на розгляд судді Корнієнко В.В.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/617/20.
На підставі ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:
Фактичні обставини встановлені судом:
- відповідач з 19.11.2014 (дата реєстрації права) є власником нежитлового приміщення приміщення магазину промислових товарів загальною площею 887,1 кв.м. (колишній магазин «Автодом»), розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, б. 6, що підтверджується ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 07.04.2014 у справі № 428/997/14-ц та інформаційною довідкою № 222336893 від 02.09.2020;
- вказане нежитлове приміщення (колишній магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») розташоване у житловому будинку № 6 по Гвардійському проспекту на першому поверсі;
- у 2005 році було здійснено реконструкцію системи опалення вказаного приміщення (магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») на підставі робочого проекту, розробленого ПП «Зодіак-МТ» та узгодженого з позивачем (про що є відмітка на титульному аркуші проекту); на той час (2005 рік) власником приміщення був гр. ОСОБА_1
- реконструкція системи опалення складалася у тому, що існуючі прибори опалення були відключені від системи опалення житлового будинку та підключені до системи опалення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; існуючі будинкові стояки, які проходили через нежитлове приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », повинні були бути ізольовані теплоізоляцією типу K-FLEX Linear;
- вказане нежитлове приміщення (раніше магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») у зв`язку з реконструкцією системи опалення, 02.11.2005 переведено на автономне опалення газовий котел, що підтверджується Актом обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005 та визнано обома сторонами у справі;
- разом з цим, у вказаному приміщенні знаходиться 175,7 метрів опалювальних стояків з тепловіддачею 5,35 Гкал на рік, про що вказано в Акті обстеження, який підписано представниками позивача та попереднім власником приміщення ОСОБА_1 ;
- відповідач заперечує проти даних Акта щодо тепловіддачі стояків у кількості 5,35 Гкал на рік, посилаючись на те, що в акті вказано тепловіддачу неізольованих стояків, тоді як усі стояки ізольовані відповідно до робочого проекту 2005 року;
- із висновку судової експертизи від 24.05.2016 № 814, проведеної Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, який подано суду відповідачем, витікає, що дійсна розрахункова середньорічна величина витрат тепла у приміщенні магазину «Автодом» за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 6, за розробленим ПП «Зодіак-МТ» робочим проектом 212/05-ОВ 2005 року з урахуванням визначеної теплоізоляції типу K-FLEX Linear порівнює 2,612 Гкал на опалювальний період (рік);
- разом з цим, висновок судової експертизи зроблено на підставі даних вищевказаного робочого проекту з реконструкції системи опалення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 2005 року; натуральний огляд та дослідження не проводилися; предметом дослідження був лише робочий проект, про що вказано у самому висновку судової експертизи;
- листом від 13.01.2016 № 08-06-22 позивач направив відповідачу проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 25.12.2015 № 1212;
- предметом договору (у вказаному проекті) було визначено: надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на об`єкт нежитлове приміщення за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 6; опалювальна площа об`єкту 887,1 м2; об`єм теплової енергії за опалювальний період (рік) орієнтовно 112,98 Гкал; загальна вартість послуг за рік 185585,73 грн без ПДВ;
- вказаним проектом договору було визначено (п. 6.1.), що точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві є: послуги з централізованого опалення відгалуження від стояків у межах об`єкта споживача; постачання гарячої води після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка на об`єкті споживача;
- відповідач повідомленням від 03.01.2016 відмовився від укладання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 25.12.2015 № 1212 посилаючись на те, що договір не містить основної істотної умови точки передачі послуг; кількість та вартість теплової енергії, які вказані у проекту договору, є необґрунтованими; опалення у приміщенні здійснюється за допомогою автономної системи опалення;
- листом від 01.12.2017 № 08-06-927 позивач повторно направив відповідачу проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.12.2017 № 1212;
- вказаним проектом договору було визначено (п. 6.1.), що точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві є: послуги з централізованого опалення відгалуження від стояків у межах об`єкта споживача; постачання гарячої води після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка на об`єкті споживача;
- відповідач повідомленням від 20.12.2017 повторно відмовився від укладання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.12.2017 № 1212 посилаючись на те, що договір не містить основної істотної умови точки передачі послуг; кількість та вартість теплової енергії, які вказані у проекту договору, є необґрунтованими; опалення у приміщенні здійснюється за допомогою автономної системи опалення;
- позивач у періоди: грудень 2017 р. березень 2018 р.; листопад 2018 р. квітень 2019 р.; жовтень 2019 р. квітень 2020 р. надсилав відповідачу рахунки-акти на оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; в період 2018 2020 р.р. позивач надсилав відповідачу претензії про сплату заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.
Вказані фактичні дані підтверджуються письмовими доказами (завіреними копіями документів) наданими сторонами суду: ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 07.04.2014 у справі № 428/997/14-ц (а.с. 5); інформаційною довідкою № 222336893 від 02.09.2020 (а.с. 6-7); Актом обстеження від 09.11.2005 (а.с. 8); листами позивача та проектами договорів (а.с. 9-18); повідомленнями відповідача (а.с. 19-21); рахунками та претезіями позивача (а.с. 32-70); робочим проектом (а.с. 102-114); висновком експертизи (а.с. 116-118).
Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.
Відповідно до п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила № 630), централізоване опалення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання;
Згідно з пунктами 24, 25 Правил № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
До цієї дати (09.12.2005) процедура відключення споживачів від мереж централізованого опалення нормативно не була визначена.
Нежитлове приміщення (колишній магазин «Автодом») за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 6, з 09.11.2005 було відключено від мереж централізованого опалення (у зв`язку з проведеною реконструкцією системи опалення тепловикористальні прибори відключені від системи опалення житлового будинку) і переведено на автономне опалення (тепловикористальні прибори підключені до системи опалення магазину «Автодом» - до газового котла), що підтверджується Актом обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005, який підписано та затверджено позивачем і колишнім власником приміщення ОСОБА_1 .
Таким чином, вказане нежитлове приміщення було правомірно відключено від мереж централізованого опалення; вищевказаний Порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення… в даному випадку не може застосовуватися, так як він затверджений Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України та зареєстрований у Міністерстві юстиції України пізніше, ніж відбувся факт відключення нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення.
Відповідно до п. 28 Правил № 630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Відповідно до п. 1 Методики розподілу, ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); … порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.
Пунктом 2 вказаної Методики розподілу визначено:
- обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи опалення поза межами опалюваних приміщень, опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, а також обсяг теплової енергії від транзитних ділянок трубопроводів цієї системи, що надходить у приміщення з індивідуальним опаленням та приміщення, у якому комунальна послуга з постачання теплової енергії не надається;
- приміщення з індивідуальним опаленням приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднане від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Враховуючи значення вищевказаних термінів, факт відключення приміщення відповідача від мереж централізованого опалення, а також факт наявності у приміщенні відповідача опалювальних стояків довжиною 175,7 метрів, суд дійшов висновку, що відповідач повинен оплачувати теплову енергію, яка необхідна для забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення; обсяг цієї теплової енергії визначається на підставі вищевказаної Методики розподілу.
У пункті 6 Методики розподілу наведено алгоритм визначення загальних обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Загальний обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення) (Qопбуд) розраховується за наведеною у Методики формулою.
Після визначення загального обсягу спожитої у будівлі теплової енергії її розподіл здійснюється відповідно до розділів II-VIII цієї Методики.
Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення врегульовано розділом V вказаної Методики розподілу.
Пунктом 1 розділу V Методики розподілу встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, складається із:
загального, що розподіляється між усіма приміщеннями;
індивідуального, що дорозподіляється на неопалюване приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, за обсяг теплової енергії, що надходить від таких трубопроводів у це приміщення.
Індивідуальні обсяги теплової енергії від транзитних трубопроводів визначаються згідно з пунктом 4 цього розділу.
Пунктом 4 розділу V Методики розподілу визначено, що обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення.
За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, при недопущенні виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу до такого приміщення або перешкоджанні їм у доступі до нього для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводу(ів) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), розраховується за формулою наведеною у Методиці (абз. 2 п. 4 р. V Методики).
Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати вартості теплової енергії (комунальної послуги з централізованого опалення) виходячи з тепловіддачі опалювальних стояків, які знаходяться у приміщенні відповідача, у кількості 5,35 Гкал на рік.
У підтвердження цієї кількості теплової енергії, яку на думку позивача споживає відповідач на рік, позивач подав суду Акт обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005, який підписано та затверджено позивачем і колишнім власником приміщення ОСОБА_1 .
Однак, позивач не подав суду ні розрахунків, ні висновків енергетичного аудиту, ні документів обстеження інженерних систем цього приміщення, які б підтверджували тепловіддачу опалювальних стояків, які знаходяться у приміщенні відповідача, у кількості 5,35 Гкал на рік.
Із вказаного акту обстеження від 09.11.2005 навіть не вбачається, чи є ізольованими стояки опалення, які знаходяться у нежитловому приміщенні.
При розрахунку кількості теплової енергії, вартість якої заявлена до стягнення з відповідача, позивач не застосовував вищевказану Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України встановлено:
« 1. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
2. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.».
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).
Статтею 79 ГПК України визначено:
« 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.».
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд не приймає Акт обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005 у якості доказу споживання відповідачем теплової енергії у кількості 5,35 Гкал на рік, так як з цього акту не витікає яким чином визначена ця кількість теплової енергії.
Суд також не приймає висновок судової експертизи від 24.05.2016 № 814 у якості доказу споживання відповідачем теплової енергії у кількості 2,612 Гкал на рік, так як вказаний висновок судової експертизи зроблено лише на підставі даних Робочого проекту з реконструкції системи опалення магазину «Автодом» 2005 року; натуральний огляд та дослідження не проводилися; предметом дослідження був лише Робочий проект, про що вказано у самому висновку судової експертизи.
Сторонами суду не подані докази, що реконструкція системи опалення магазину «Автодом» була виконана у повному обсязі відповідно до проекту, що стояки опалення були ізольовані теплоізоляцією типу K-FLEX Linear, як це передбачено робочим проектом 212/05-ОВ 2005 року.
За таких обставин, у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги централізованого опалення та штрафних санкцій слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю (недоведеністю) заявленої до стягнення суми боргу.
Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України судові витрати (витрати на судовий збір) покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судові витрати (витрати на судовий збір) покласти на позивача.
Датою ухвалення судового рішення є дата складання повного рішення 06 січня 2021 року. Рішення може бути оскаржене протягом 20 днів із вказаної дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко