ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1517/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

розглянувши заяву Заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову за вх. ГСОО №2-2572/19 від 30.05.2019 у справі №916/1517/19

за позовом: Заступника прокурора Одеської області (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (площа Думська, 1, м. Одеса, 65004)

до відповідачів: 1) Громадської організації Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів (вул. Іцхака Рабіна, буд. 28, м. Одеса, 65072); 2) Державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (вул. Середньофонтанська, 19-б, м. Одеса, 65012)

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовною заявою до відповідачів, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 26862007 від 08.12.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень автостоянки №35, яка розташована за адресою: вул. Іцхака Рабіна, буд. 28, м. Одеса.

В обґрунтування підстав позову прокурор посилається на незаконність оскаржуваного ним рішення державного реєстратора, яким змінено площу об`єкта відповідача-1 з 424,9 кв.м. на 3917,3 кв.м. за відсутності правових підстав та за рахунок споруд, які згідно вимог законодавства не підлягають державній реєстрації, оскільки є тимчасовими спорудами. Як зазначив прокурор, збільшення площі спірного об`єкта нерухомості відбулось за рахунок земель Одеської міської ради, разом з цим, позивачем жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м. Одеси вжито не було.

Ухвалою суду від 03.06.2019 суд повернув позовну заяву Заступника прокурора Одеської області на підставі п.1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки дійшов висновку про недоведеність прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Одеської міської ради у спірних відносинах.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 вищевказану ухвалу суду скасовано, а матеріали позовної заяви направлено на розгляд до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2021 позовну заяву Заступника прокурора Одеської області було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1517/19; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи; підготовче засідання у справі було призначено на 04 лютого 2021 о 14год.00хв.

Між цим, разом з позовною заявою прокурором було подано суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-2572/19 від 30.05.2019), згідно з якою останній просить суд накласти арешт на нежитлові приміщення автостоянки №35, загальною площею 3917,3 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Необхідність вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову прокурор обґрунтовує тим, що предметом поданого позову є рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці комунальної власності Одеської міської ради, натомість прокурор вважає, що наявні ризики відчуження вищевказаного майна на користь третіх осіб, що унеможливить подальший розгляд вказаної справи. При цьому прокурором зазначено, що в даному випадку застосування зустрічного забезпечення позову не потрібно.

Розглянувши матеріали вищевказаної заяви після повернення матеріалів справи №916/1517/19 з суду апеляційної інстанції, суд дійшов висновку про необхідність викликати заявника в порядку ч.3 ст.140 ГПК України для надання пояснень/додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, у зв`язку з чим ухвалою від 11.01.2021 зобов`язав прокурора з`явитись "12" січня 2021 о 17:00 до Господарського суду Одеської області.

На вчинення окремої процесуальної дії з надання додаткових пояснень/доказів щодо заяви про забезпечення позову до Господарського суду Одеської області 12.01.2021 з`явився прокурор, який в повному обсязі підтримав подану разом з позовом заяву про забезпечення доказів та просив суд її задовольнити. Між цим, наголошуючи на необхідності вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову прокурор додатково пояснив суду, що при розгляді судом іншої справи відповідачем були вчинені дії щодо відчуження майна, яке є предметом спору, а тому на думку прокурора існують обґрунтовані припущення щодо можливості відчуження відповідачем майна і при розгляді даної справи. При цьому на запитання суду прокурор пояснив, що наразі відомості щодо вчинення відповідачем будь-яких дій з метою відчуження майна, щодо якого прокурор просить суд вжити арешт, після подання позову до суду відсутні.

Розглянувши вищевказану заяву прокурора про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Також, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому суд наголошує, що умовою застосування заходів забезпечення позову з урахуванням предмету позову може бути достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд відзначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового акту. Водночас сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Так, згідно зі ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту заяви прокурора про забезпечення позову, остання ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого відчуження відповідачем нерухомого майна іншим особам, що за позицією прокурора призведе до ускладнення подальшого розгляду даної справи. Водночас, прокурором не надано суду жодних доказів, зокрема, щодо вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження цього майна, а також інших доказів, з якими діюче законодавство пов`язує необхідність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся в разі невжиття таких заходів.

Так, при вчинення окремої процесуальної дії прокурором було зазначено, що при розгляді іншої справи за участю відповідача останнім було здійснено відчуження спірного в тій справі об`єкту нерухомості, що свідчить про наявність обґрунтованих припущень можливого відчуження спірного майна у цій справі, разом з цим, на підтвердження цих пояснень прокурором суду жодного доказу подано не було, а тому суд позбавлений можливості встановити достовірно обставини, на які посилається прокурор.

Між цим суд зауважує, що заяву про забезпечення позову прокурором було подано ще у 2019 році, натомість станом на цей час матеріали справи не містять жодних відомостей щодо вчинення відповідачем будь-яких дій протягом досить тривалого часу з метою відчуження майна після подання позову прокурором, а тому суд вважає, що в даному випадку при наявності тих доказів, що містяться в матеріалах справи, накладення арешту на спірне майно не є виправданим.

Також суд вважає необхідним додатково наголосити, що прокурором у заяві зазначено про необхідність вжиття заходів забезпечення позову саме з метою уникнення ускладнення подальшого розгляду даної справи, натомість згідно ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається виключно, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, здійснивши оцінку доводів прокурора щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вимог розумності, обґрунтованості і адекватності, суд дійшов висновку, що ця заява задоволенню не підлягає, оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів з посиланням на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку, що невжиття арешту майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду. При цьому припущення прокурора щодо потенційної можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна, без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з цим, суд зазначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову питання обґрунтованості та підставності самого позову судом не вирішуються, адже дані обставини є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

За вищевикладених обставин, у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Заступника прокурора Одеської області за вх. ГСОО №2-2572/19 від 30.05.2019 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

2.Судовий збір в сумі 960,50 грн., сплачений за розгляд заяви про забезпечення позову, покласти на заявника.

Ухвала набирає законної сили 13.01.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля