ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2021 року м.Дніпро Справа № 908/1650/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради

на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року (суддя Смірнова О.Г.) у справі №908/1650/20

за позовом: Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНТ Майстер" (69083, м. Запоріжжя, вул. Складська, буд. 8)

про стягнення 25 888,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНТ Майстер" із позовом про стягнення основного боргу за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 25 888,15 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 492/2017/02/нж від 07.02.2017.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.08.2020 року у справі №908/1359/20 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі № 908/1650/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, неповністю досліджені докази по справі, не враховані норми чинного законодавства України та обставини.

Зокрема, апелянт посилається на те, що відповідач жодних заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання- передачі послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на адресу Позивача не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за спірний період на адресу Позивача не повернув виставлені рахунки за фактично наданні послуги не сплатив. Також будь-яких відповідей та заперечень на надіслану претензію Відповідач не надав.

Відповідач за період з липня 2017 року по березень 2020 року не виконав своїх обов`язків по сплаті за наданні послуги наданих Позивачем на законних підставах, у зв`язку з чим за Відповідачем виникає заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 25 888,15 грн., що підтверджується розрахунком суми основного боргу.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у строк, встановлений судом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі №908/1650/20 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, колегією суддів у складі: головуючого судді - Березкіної О.В., суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову складає 25888,15 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, даний спір розглядається у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2017 між Комунальним підприємством "Наше місто" Запорізької міської ради, далі Виконавець, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІНТ Майстер", далі Споживач, був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 492/2017/02/нж, далі Договір.

Відповідно до п. 1 Договору предметом цього договору є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі "послуги") у житловому будинку № 70-а/44 по вул. Жуковського/перша Ливарна у м. Запоріжжі, в якому знаходиться приміщення Споживача, а саме: нежитлове приміщення № 54 першого поверху (літ. А-4), а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно із п. 2 - 4 Договору Виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (рішення Запорізької міської ради від 15.08.2016 № 441). Розмір витрат може бути змінений у разі прийняття відповідного законодавчого акту (рішення, постанови, тощо). Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить 320,59 грн. (155,10 кв.м. х 2,067 грн.) у т.ч. ПДВ. Наявність пільг з оплати послуг - відсутня.

Умовами п. п. 5, 6 Договору сторони визначили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться споживачем самостійно, не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Виконавець надає акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Отриманий акт здачі-прийняття робіт Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути в адресу Виконавцю на протязі 7-ми робочих днів з дати отримання. У разі неотримання Виконавцем акту здачі-прийняття робіт або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений термін, акт підписується з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, Споживач зобов`язаний надати Виконавцю нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів. При отриманні заперечень в підписанні акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, Виконавець розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень на протязі 10-ти робочих днів з дати отримання. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в акті за наступний місяць. У разі відмови у прийнятті заперечень виконавець надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку.

Відповідно до п.п. 1 п. 11 Договору Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Згідно із п. 20 Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє на строк дії договору оренди (від 18.06.2002 № 896). Сторони домовились, що відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору розповсюджуються на взаємовідносини між сторонами, які виникли з 01.09.2016. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНТ Майстер" із позовом про стягнення основного боргу за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 25 888,15 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 492/2017/02/нж від 07.02.2017., позивач - Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради посилався на невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором щодо оплати наданих послуг за період з липня 2017 по березень 2020.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними доказами факт надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з липня 2017 по травень 2020 за Договором, а відтак не довів наявність у відповідача заборгованості в сумі 25888,15 грн., в тому числі не довів факт порушення останнім договірних зобов`язань зі сплати послуг.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За своєю правовою природою спір в даній справі виник у зв`язку з виконанням умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов відносно цього типу договору, встановили його предмет, визначили ціну, розмір і форму оплати послуг, а тому в розумінні вимог ст. ст. 638, 639, 901, 903 ЦК України договір вважається укладеним.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 1 якого унормовано, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Як вбачається з матеріалів справи, договором визначений розмір щомісячної плати за надані послуги та позивачем здійснений розрахунок на підставі актів здачі-прийняття робіт.

Приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 80 ГПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, позивач на підтвердження надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надав жодного доказу надання таких послуг, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведення позовних вимог.

При цьому, доводи апелянта про те, що у нього є докази складання цих актів та їх направлення на адресу відповідача, на підтвердження чого відповідач надав до апеляційної скарги копії реєстру поштових відправлень та копії відповідних актів, колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Так, за приписами частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Обґрунтовуючи неможливість подання відповідних доказів до суду першої інстанції, позивач послався на те, що справа розглядалась судом першої інстанції без виклику сторін, у зв`язку з чим позивач не мав можливості чітко встановити обсяг вірогідних доказів та надати їх суду для вирішення спору.

Проте, таке обґрунтування колегія суддів не вважає належним, оскільки виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що вимагаючи стягнути плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, позивач повинен бути надати докази надання цих послуг, якими у даному випадку є саме акти приймання -передачі, які передбачені умовами договору, а тому подання цих доказів залежало саме від позивача, незважаючи на те, у якому порядку суд вирішив розглядати справу.

Верховний Суд у своїй постанові у справі № 908/1908/19 вказав, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта - Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради

- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі №908/1650/20 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.01.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2021 у справі №908/1650/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради; Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНТ Майстер" .