ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"20" січня 2021 р. м. Вінниця Cправа № 902/46/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Міліціанов Р.В., розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_2

до: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , код - НОМЕР_3

до: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 код - НОМЕР_4

до: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , код - НОМЕР_5

про визнання правочинів недійсними та витребування з чужого незаконного володіння часток у статутному капіталі господарського товариства

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Господарський суд Вінницької області із позовом до ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та до ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними та витребування з чужого незаконного володіння часток у статутному капіталі господарського товариства, а саме:

1 - по відношенню до громадянина ОСОБА_5 :

- визнати недійсною довіреність від 18.11.2020 року, що складена від імені громадянина ОСОБА_1 на ім`я громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маляренко Світланою Миколаївною, зареєстрована в реєстрі за № 2551;

- визнати недійсною довіреність від 29.09.2020 року, що складена від імені громадянки ОСОБА_2 на ім`я громадянина ОСОБА_5 та громадянина ОСОБА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко Оксаною Іларіївною, зареєстрована в реєстрі за № 644;

2 - по відношенню до громадянина ОСОБА_3 :

- визнати недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ "ГАРАНТІНВЕСТ" № 1 від 23.11.2020 року, який укладений між громадянином ОСОБА_5 , діючим на підставі довіреності від 18.11.2020 року складеної від імені громадянина ОСОБА_1 та довіреності від 29.09.2020 року складеної від імені громадянки ОСОБА_6 та громадянина ОСОБА_3 щодо відчуження належної громадянину ОСОБА_1 частки у розмірі 16,67% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТІНВЕСТ" та належної громадянці ОСОБА_2 частки у розмірі 16,67%, статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТІНВЕСТ";

- витребувати у громадянина ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) в рівних частках по 6,67% статутного капіталу кожному, частку у розмірі 13,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТІНВЕСТ" ();

3 - по відношенню до громадянина ОСОБА_4 :

- витребувати у громадянина ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь громадянина ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та громадянки ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) в рівних частках по 10% статутного капіталу кожному, частку у розмірі 70% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТІНВЕСТ" ()

Одночасно з позовною заявою, 18.01.2021 року на адресу суду від представника позивачів надійшла заява про забезпечення позову (б/н від 11.01.2021 року), в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони державним реєстраторам, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", у тому числі нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти/здійснювати/проводити в Єдиному державному реєстрі юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, що пов`язані із внесенням змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТІНВЕСТ" (код ЄДРПОУ - 31325434), а саме відомостей про: зміну складу учасників товариства, зміну розміру статутного капіталу товариства, зміну розміру часток учасників товариства, зміну керівника товариства, зміну осіб, які уповноважені вчиняти юридичні дії від імені товариства, зміну місцезнаходження товариства до набрання рішенням законної сили.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач посилається на можливість подальшого відчуження новими власниками часток у статутному капіталі ТОВ "ГАРАНТІНВЕСТ", з метою відновлення прав власності на відповідні частки, позивачі будуть змушені повторно звертатись до суду з новим позовом до нових власників (власника) даних часток.

Вказані обставини, на думку заявника, дають підстави вважати, що існує реальна загроза порушення прав, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Заявник посилається на обставини вчинення протиправних дій, які є складом кримінального злочину, тому заборону вчинення реєстраційних дій є на думку заявника співмірним та ефективним способом захисту прав позивачів, застосування якого не порушить інтересів відповідачів.

Однак, доводи позивача в силу вимог ст. ст. 73. 74, 77-80 ГПК України не обґрунтовано жодними засобами доказування.

Так, позивач обмежується посиланням на сам факт вчинення відповідних, на його думку протиправних дій, вчинення злочину стосовно протиправного заволодіння часткою у статутному капіталі ТОВ "Гарантінвест".

Однак, до позову долучено копії нотаріально посвідчених документів (довіреностей від 29.09.2020 року, 18.11.2020 року, актів приймання - передачі часток у статутному капіталі товариства від 23.11.2020, 24.11.2020 рр.).

Тобто, справжність даних документів перевірено в ході вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тому, суд позбавлений можливості передчасно, поза межами розгляду справи по суті надавати висновки відносно чинності та дійсно документів, на підставі яких перейшло право власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Гарантінвест".

За своєю правовою сутністю заява про забезпечення позову, обмежена посиланням на сам факт звернення до суду та до правоохоронних органів, направлена на оцінку судом доказів на стадії відкриття провадження у справі.

Однак, така позиція суперечить процесуальному порядку вирішення справи.

Посилаючись на обставини вчинення кримінального правопорушення представник позивача не надає відомостей про затримання певних осіб, оголошення підозри або вчинення інших процесуальних дій, котрі б однозначно підтверджували протиправність дій відповідачів.

Заявник також не надає доказів на підтвердження обставин ймовірного подальшого відчуження часток у статутному капіталі товариства, скликання ТОВ "Гарантінвест" загальних зборів з метою зміну складу засновників, статутного капіталу, керівника, уповноважених осіб, тощо.

В аспекті підстав для застосування заборони вчиняти реєстраційні дії, суду не доведено, що державним реєстратором отримано документи з метою проведення реєстраційних дій, або наявні наміри чи звернення осіб щодо вчинення таких дій.

Отже, звертаючись до суду, заявник жодним чином не обґрунтовує, що обставини, які можуть утруднити виконання судового рішення продовжують реально існувати станом на дату звернення до суду.

Таким чином, наведені у заяві про забезпечення позову доводи є необґрунтованими належними та допустимими засобами доказування.

Крім того, суд вважає, що обраний представником позивача спосіб вжиття заходів забезпечення позову не відповідає предмету та межам позовних вимог.

Згідно із пунктом 31 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до частини 10 статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №915/508/18).

Водночас, вжиття таких заходів має бути достатньо обґрунтованим та співмірним з предметом позову та обсягом прав позивача, який звернувся до суду за захистом.

Здійснивши аналіз заборон, котрі просить вжити заявник, суд дійшов висновку про те, що забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій державним реєстраторам, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" лише опосередковано стосуються предмету спору.

Зокрема, позивачі посилаються на володіння частками у статутному капіталі ТОВ "Гарантінвест" у загальному розмірі 33,64%.

Заяву про забезпечення позову підписано адвокатом із зазначенням представництва лише одного з позивачів ОСОБА_1 , який володів 16,67% статутного капіталу.

При цьому, запропоновані заходи забезпечення позову спрямовані на заборону вчинення реєстраційних дій, які стосуються корпоративних прав та заброни змін розміру часток усіх учасників ТОВ "Гарантінвест".

Суд констатує, що і на момент володіння 33,64% у статутному капіталі ТОВ "Гарантінвест" позивачі не мали вирішального впливу на прийняття загальними зборами відповідних рішень та реєстраційних дій, які зазначено у резолютивній частині заяви про забезпечення позову.

Заборона вчиняти реєстраційні дії обмежуватиме права інших учасників товариства, які володіють переважним обсягом корпоративних прав у ТОВ "Гарантінвест".

Тобто, забезпечення позову таким засобом призведе до порушення прав інших учасників господарського товариства, що суперечить ч. 10 ст. 137 ГПК України та забороні незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини, що зазначено в статті 6 Господарського кодексу України (подібні позиції висловлено Північно-західним апеляційним господарським судом при вирішенні справ №902/774/20, №902/775/20).

Також, запропоновані позивачем заходи стосуються необмеженого кола суб`єктів державної реєстрації, однак суд позбавлений можливості безпосереднього втручання у реалізацію наданих повноважень у сфері державної реєстрації.

Обрані заявником заходи забезпечення позову хоча і прямо не підпадають під перелік заборон згідно ч. 5 ст. 137 ГПК України, однак унеможливлюють легалізацію та надання офіційного статусу рішенням загальних зборів ТОВ "Гарантінвест" з приводу зміни складу учасників товариства, зміни розміру статутного капіталу товариства, зміну розміру часток учасників товариства, зміну керівника товариства, зміну осіб, які уповноважені вчиняти юридичні дії від імені товариства, зміну місцезнаходження товариства.

Тобто, визначені заявником заходи передбачають істотне втручання у мирне володіння майном та можуть розцінюватись як порушення ст. 1Першого Протоколу Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод.

Отже, вжиття таких заходів має бути достатньо обґрунтованим та переслідувати легітимну мету, а також мати правове обґрунтування у національному законодавстві.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Визначені заявником способи забезпечення позову виходять за межі захисту його прав на частку у статутному капіталі ТОВ "Гарантінвест", тому їх застосування суперечить п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України.

Також, станом на момент постановлення цієї ухвали права та інтереси позивачів захищено у аналогічних спосіб згідно їх заяви про вжиття заходів забезпечення до подачі позову в рамках іншої судової справи.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.11.2020 року у справі №902/1169/20 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, вчиняти реєстраційні дії (вносити зміни) щодо відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміни складу учасників товариств, прийняття/виключення учасників, зміни розміру статутного капіталу, зміни розміру часток учасників, зміни керівників та місцезнаходження юридичних осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантінвест» (вул. Карла Маркса, буд. 56, м. Вінниця, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллінецький цукровий завод" (вул. Карла Маркса, буд. 3, м. Іллінці, Іллінецький район, Вінницька область, ).

За наявними відомостями у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", на виконання вимог частини третьої статті 138 Господарського процесуального кодексу України, до Господарського суду Вінницької області було подано позовну заяву.

Відповідна позовна заява зареєстрована 08.12.2020 за № 1141/20, та Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.12.2020 року залишена без руху.

Тобто, на даний час залишаються чинними вжиті Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.11.2020 року у справі №902/1169/20 заходи забезпечення позову, які стосуються ТОВ "Гарантінвест".

Підсумовуючи викладене вище, надавши сукупну оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає, що посилання заявника на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

Тому, заява про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 2, 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову б/н від 11.01.2021 року (вх. № 01-48/4/21 від 18.01.2021 року) шляхом заборони державним реєстраторам, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", у тому числі нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти/здійснювати/проводити в Єдиному державному реєстрі юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, що пов`язані із внесенням змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТІНВЕСТ" (код ЄДРПОУ - 31325434), а саме відомостей про: зміну складу учасників товариства, зміну розміру статутного капіталу товариства, зміну розміру часток учасників товариства, зміну керівника товариства, зміну осіб, які уповноважені вчиняти юридичні дії від імені товариства, зміну місцезнаходження товариства до набрання рішенням законної сили.

2. Копію ухвали направити учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 20.01.2021 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Ухвалу складено - 20.01.2021 року.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

3 - позивачу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

4 - відповідачу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 )

5 - відповідачу ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 )

6 - відповідачу ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 )

7- адвокату Рибченко О.А. ( АДРЕСА_6