РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2021Справа № 910/9736/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління

до Публічного акціонерного товариства «РВС Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група»

про стягнення банківської гарантії в розмірі 147 777,01 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства «РВС Банк» банківської гарантії у розмірі 147 777,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор вказав, що між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група» було укладено Договір підряду № 172 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування № 1, в/м № 20, м. Чернівці, Чернівецької області від 14.06.2018, відповідно до умов якого третя особа зобов`язувалась виконати будівельні роботи у порядку та строки, встановлені умовами договору.

Виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група» за Договором підряду № 172 від 14.06.2018 було забезпечене безвідкличною банківською гарантією на суму 147 777,01 грн., гарантом за якою є відповідач - Публічне акціонерне товариство «РВС Банк».

Прокурор вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група» порушило строки виконання робіт, що встановлені умовами Договору підряду № 172 від 14.06.2018, що є гарантійним випадком, у зв`язку з чим Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулося до відповідача (гаранта) з вимогою про сплату грошових коштів у сумі 147 777,01 грн., забезпечених гарантією. Однак, відповідач не сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 147 777,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019, позовну заяву та додані до неї документи повернуто.

Постановою Верховного Суду від 31.08.2020 касаційну скаргу Заступника військового прокурора Західного регіону України задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2019 у справі № 910/9736/19 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

23.09.2020 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали апеляційного оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 23.07.2019.

12.10.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.11.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

19.11.2020 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 клопотання Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі залишено без розгляду та залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

22.12.2020 представником прокуратури подано клопотання про долучення документів на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2020.

11.01.2021 представником прокуратури подано клопотання про витребування доказів, яке залишається судом без задоволення, оскільки згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу, а отже, оскільки прокурором не подано клопотання про витребування доказів разом з позовною заявою, поданою до суду 22.07.2019, клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, в зв`язку з чим, суд залишає його без задоволення. При цьому, прокурором у клопотання про витребування доказів клопотання про поновлення строку на його подання, судом залишається без задоволення, оскільки будь-яких обґрунтувань неможливості подання клопотання про витребування доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від прокуратури, не містить.

Третя особа ухвалу суду від 23.11.2020 отримала 26.11.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 385, однак, своїм правом на подання письмових пояснень не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2018 року між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (далі - позивач 2, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група» (далі - підрядник, третя особа) укладено Договір підряду на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування № 1, в/м № 20, м. Чернівці, Чернівецької області (далі - Договір) за умовами якого, замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із "Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування № 1, в/м № 20, м. Чернівці, Чернівецької області", за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, військове містечко №20, вул. Васіле Александрі, 46 (далі - об`єкт), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1.2 Договору генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладення Договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об`єкт).

Згідно з п. 1.3 Договору кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт викладено у додатку 1 до цього договору.

Договірна ціна становить 14 777 701,44 грн., у тому числі ПДВ - 2 462 950,24 грн., в тому числі договірна ціна на 2018 рік 9 098 332,70 грн., у тому числі ПДВ - 1 516 388,78 грн. (п. 3.1 Договору).

У відповідності до п. 4.1.1 Договору розрахунки за виконані роботи по об`єкту проводяться на підставі «Актів приймання виконаних будівельних робіт» за формою № КБ-2в та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» за формою № КБ-3.

Після виконання генпідрядником робіт по об`єкту (повністю чи частково) та надання замовнику документів, зазначених в пп. 4.1.1 Розділу ІV Договору, замовник встановленим порядком приймає ці роботи, якщо вони повністю відповідають визначеним умовам Договору щодо якості та об`єму, в іншому випадку акти повертаються генпідряднику для усунення зауважень та коригування (п. 4.1.2 Договору).

Пунктом 4.1.3 Договору узгоджено, що документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються генпідрядником та передаються замовнику, який зобов`язаний протягом трьох календарних днів після отримання цих документів приступити до їх перевірки та приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1.4 Договору замовник може надавати генпідряднику попередню оплату (аванс) на виконання робіт по об`єкту, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764 за таких умов: аванс надається генпідряднику за наявності рішення головного розпорядника коштів замовника; аванс надається на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій виробів; розмір попередньої оплати не може перевищувати 30% вартості від річного обсягу робіт; генпідрядник зобов`язується використати одержану попередню оплату протягом трьох місяців після одержання попередньої оплати. По закінченні зазначеного терміну невикористані суми попередньої оплати повертаються замовнику; для отримання попередньої оплати генпідрядник повинен письмово звернутися до замовника та узгодити з ним перелік витрат, на які передбачено використати отримані кошти.

Згідно з п. 5.1 Договору термін завершення виконання робіт по об`єкту - не пізніше ніж через 210 календарних днів з дати укладення Договору, а саме до 09.01.2019, у тому числі за етапами, зокрема 1 етап: не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати укладення Договору, а саме до 28.07.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: земляні роботи; улаштування фундаменту; улаштування монолітного поясу по фундаментам; улаштування вводів інженерних мереж; розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відм. 0, улаштування підлоги по ґрунту до відм. 0.

У відповідності до п. 5.2.1 Договору приймання-передача виконаних робіт по об`єкту здійснюється відповідно до чинних нормативно-правових актів, якими регламентовано прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.

Пунктом 5.2.4 Договору узгоджено, що передача виконаних робіт по об`єкту генпідрядником та їх приймання замовником оформляється актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-2В та КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо.

Згідно з п. 6.3.2 Договору генпідрядник зобов`язаний забезпечувати виконання робіт, якість яких відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства у строки, встановлені Договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.03.19, а в частині своїх зобов`язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами (п. 10.1 Договору).

Пунктом 11.5 Договору узгоджено, що генпідрядник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 1% від суми Договору у формі оригіналу банківської гарантії (безвідкличної, безумовної банківської гарантії, оформленої відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639), або депозиту безвідсоткового шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок замовника.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група» Договору підряду № 172 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування № 1, в/м № 20, м. Чернівці, Чернівецької області від 14.06.2018, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно зі статтею 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями частин першої, другої статті 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п. 1.2 Договору генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладення Договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об`єкт).

Згідно п. 1.3 Договору кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт викладено у додатку 1 до цього договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору термін завершення виконання робіт по об`єкту - не пізніше ніж через 210 календарних днів з дати укладення Договору, а саме до 09.01.2019, у тому числі за етапами, зокрема 1 етап: не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати укладення Договору, а саме до 28.07.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: земляні роботи; улаштування фундаменту; улаштування монолітного поясу по фундаментам; улаштування вводів інженерних мереж; розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відм. 0,улаштування підлоги по ґрунту до відм. 0;

У свою чергу, у відповідності до п. 5.2.1 Договору приймання-передача виконаних робіт по об`єкту здійснюється відповідно до чинних нормативно-правових актів, якими регламентовано прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.

Пунктом 5.2.4 Договору узгоджено, що передача виконаних робіт по об`єкту генпідрядником та їх приймання замовником оформляється актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-2В та КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ТОВ «Перша будівельно-монтажна група» не виконало свої зобов`язання щодо завершення робіт першого етапу на суму 1 301 983,06 грн., що визначено відомістю обсягів робіт, не виконаних на першому етапі, а саме відповідно до поетапного календарного графіку виконання робіт (Додаток 2 до Договору) завершення робіт першого етапу передбачено до 28.07.2018 з виконанням робі: земляні роботи, улаштування фундаменту, монолітного поясу по фундаменту, вводів інженерних мереж, розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відмітки 0 та улаштування підлоги ґрунту до відмітки 0.

Учасниками справи в свою чергу, жодних доказів на підтвердження виконання третьою особою зобов`язань за Договором в частині виконання робіт за першим етапом у повному обсязі та у строки, визначені Договором, до матеріалів справи не надано, як і не наведено жодних заперечень.

Таким чином, як встановлено судом і не спростовано учасниками справи, роботи, передбачені умовами Договору у строки та у обсягах встановлених Договором третьою особою не виконані, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор вказав на те, що виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша будівельно-монтажна група» за Договором підряду № 172 від 14.06.2018 було забезпечене безвідкличною банківською гарантією на суму 147 777,01 грн., гарантом за якою є відповідач - Публічне акціонерне товариство «РВС Банк».

За таких обставин, враховуючи неналежне виконання третьою особою свого зобов`язання з завершення робіт першого етапу на суму 1 301 983,06 грн. позивач 2 звернувся до відповідача як гаранта із вимогою № 303/23/3/4388 від 01.10.2018 про сплату 147 777,01 грн. Однак, відповідач не сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 147 777,01 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Суд зазначає, що гарантія може забезпечувати як грошове так і не грошове зобов`язання боржника, так як законом не встановлено будь-яких обмежень щодо можливості застосування такого способу забезпечення в залежності від правової природи основного зобов`язання.

При цьому, відповідальність гаранта перед кредитором носить виключно грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов`язання гарант повинен лише сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії, а не виконати забезпечене зобов`язання в натурі (передати товар, виконати роботи, надати послуги, тощо).

Відповідно до п. 2 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 № 639 (надалі - Положення) гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант (банк, який надає гарантію на користь бенефіціара) бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (особа, на користь якої надається гарантія) сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до п. 5 розділу 1 Положення банк-гарант може надавати такі види гарантій: платіжні гарантії, гарантії повернення авансового платежу, тендерні гарантії (гарантії забезпечення пропозиції), гарантії виконання, гарантії повернення позики тощо.

Відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Суд зазначає, що гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником. Проте, особливістю гарантії є те, що її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання, що забезпечується гарантією. Отже, гарантійне зобов`язання носить самостійний, автономний характер по відношенню до основного зобов`язання.

Водночас, оскільки гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником, законне право вимоги кредитора до гаранта може виникнути лише у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно з п. 5 глави 2 розділу 2 Положення гарантія вважається чинною з дати її видачі, якщо в ній не зазначено інше. Датою видачі гарантії вважається день надіслання бенефіціару або банку бенефіціара, або авізуючому банку, або банкам-кореспондентам повідомлення із зазначенням умов гарантії або дата, зазначена на поштовій квитанції, що свідчить про надіслання гарантії поштовим зв`язком, або день передавання її представнику бенефіціара або принципала для подальшого передавання її бенефіціару. Облік наданої гарантії здійснюється в день набрання нею чинності за відповідними позабалансовими рахунками.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 13 червня 2018 року Акціонерним товариством «РВС Банк» видано банківську гарантію №3595-18Г, відповідно до якої, гарант зобов`язується сплатити на користь бенефіціара суму цієї гарантії у випадку невиконання принципалом своїх зобов`язань перед бенеціаром за Договором. Відповідач безвідклично зобов`язується протягом п`яти робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара про настання гарантійного випадку, викладеної на українській мові, виплатити бенефіціару суму, зазначену у вимозі, у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав або неналежно виконав свої зобов`язання за Договором, загальну суму цієї гарантії, що складає 147 777,01 грн.

Письмова вимога бенефіціара повинна бути підписана уповноваженою особою бенефіцара, скріплена печаткою бенефіціара та відправлена на поштову адресу гаранта: 04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58.

Гарант має право відмовити бенефіціару в задоволенні його вимог, у випадку, якщо вимога по гарантії надана банку-гаранта після закінчення строку дії гарантії.

Зобов`язання гаранта за цією гарантією припиняється у разі: 1) сплата бенефіціару загальної суми цієї гарантії; 2) закінчення строку, на який видана гарантія; 3) відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією шляхом повернення гаранту оригіналу цієї гарантії та/або подання бенефіціаром письмової заяви про звільнення гаранта від обов`язків за гарантією; 4) закінчення строку дії Договору.

Ця гарантія діє з моменту її надання по 30.04.2019 включно.

Отже, враховуючи зміст гарантії, суд дійшов висновку, що останньою було забезпечено належне виконання боржником (принципалом) зобов`язання за Договором, зокрема, з виконання робіт в обсягах та у строки, узгоджені сторонами у п. 1.2, 1.3, 5.1 Договору.

Як встановлено судом, ТОВ «Перша будівельно-монтажна група» не виконало свої зобов`язання щодо завершення робіт першого етапу на суму 1 301 983,06 грн., що визначено відомістю обсягів робіт, не виконаних на першому етапі, а саме відповідно до поетапного календарного графіку виконання робіт (Додаток 2 до Договору) завершення робіт першого етапу передбачено до 28.07.2018 з виконанням робі: земляні роботи, улаштування фундаменту, монолітного поясу по фундаменту, вводів інженерних мереж, розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відмітки 0 та улаштування підлоги ґрунту до відмітки 0.

Відповідно до ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Таким чином, зобов`язання гаранта здійснити його виконання відповідно до умов гарантії виникає лише після порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. При цьому, для пред`явлення гаранту вимоги кредиторові достатньо лише факту порушення боржником виконання основного зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Матеріали справи свідчать, що позивач 2 звертався до відповідача із Листом-вимогою щодо настання гарантійного випадку, у якій просив виплатити суму гарантії, яка складає 147 777,01 грн. у визначені гарантією строки.

Як зазначає прокурор, відповідач листом від 12.10.2018 № 1460/18 відхилив вимогу позивача 2 з огляду на закінчення строку дії договору, який було розірвано 10.09.2018.

Разом з тим матеріали справи вказаного вище листа Акціонерного товариства «РВС Банк» від 12.10.2018 № 1460/18 не містять.

При цьому, судом не приймаються до уваги Листи Акціонерного товариства «РВС Банк» вих. № 1461/18-БТ від 12.10.2018 та вих. № 1463/18-БТ від 12.10.2018, оскільки означені Листи стосуються взаємовідносин сторін за Банківським гарантіями № 3598-18Г від 13.06.2018 та № 3596-18Г від 13.06.2018, натомість предметом спору у даній справі є Банківська гарантія № 3595-18Г від 13.06.2018.

Таким чином, матеріали справи не містять відмови АТ «РВС Банк» у виплаті суми гарантії за Банківською гарантією № 3595-18Г від 13.06.2018

В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про необхідність направлення повторної вимоги про виплату суми гарантії, з огляду на положення ч. 1 та ч. 3 ст. 565 ЦК України.

Стаття 565 ЦК України визначає, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу 2 Положення банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, має переконатися в достовірності цієї вимоги. У разі отримання вимоги від бенефіціара банк-гарант (резидент) повинен перевірити справжність підписів на вимозі або в разі отримання повідомлення від іншого банку про виставлення бенефіціаром вимоги - перевірити ключі, підписи, формат SWIFT. У разі потреби банк-гарант (резидент) надсилає запит до банку бенефіціара або іншого банку, через який було передано вимогу, для уточнення достовірності цієї вимоги/повідомлення. Банк-гарант (резидент) приймає вимогу, яка відповідає умовам гарантії, надсилає копію цієї вимоги принципалу (разом з копіями документів, якими вона супроводжувалась, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії) після отримання відповідних уточнень, що підтверджують її достовірність, або до отримання таких уточнень. Якщо після подання копії вимоги принципалу банк-гарант отримує письмове підтвердження недостовірності пред`явленої вимоги, то банк-гарант надсилає письмове повідомлення про такий факт принципалу та бенефіціару.

Згідно з п. 2 глави 4 розділу 2 Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Відповідно до п. 3 глави 4 розділу 2 Положення сплата за вимогою/повідомленням коштів бенефіціару за гарантією здійснюється банком-гарантом (резидентом) на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги/повідомлення, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в тексті гарантії та/або у вимозі/повідомленні, отриманими від бенефіціара/банку бенефіціара або іншого банку. Банк-гарант (резидент) здійснює перерахування коштів з рахунку, на якому обліковувалися кошти принципала для грошового забезпечення (покриття) гарантії, або з інших відповідних рахунків банку-гаранта (резидента). Якщо гарантія надавалася за рахунок іншого забезпечення, прийнятного для банку, то банк-гарант вирішує питання щодо погашення заборгованості принципала шляхом звернення стягнення на предмет застави або договірного списання коштів з поточних/депозитних рахунків принципала, або шляхом проведення інших дій, передбачених законодавством України (за умови, якщо це передбачено договором).

При цьому, згідно зі статтями 563, 565 Цивільного кодексу України обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними у гарантії документами. За відсутності хоча б однієї із цих умов відповідальність гаранта не настає (постанова Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 3-31гс16).

За умовами гарантії, зобов`язання гаранта за цією гарантією припиняється у разі: 1) сплата бенефіціару загальної суми цієї гарантії; 2) закінчення строку, на який видана гарантія; 3) відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією шляхом повернення гаранту оригіналу цієї гарантії та/або подання бенефіціаром письмової заяви про звільнення гаранта від обов`язків за гарантією; 4) закінчення строку дії Договору.

Відтак, розірвання в односторонньому порядку позивачем Договору підряду у зв`язку з невиконанням третьою особою взятих на себе зобов`язань за Договором, жодним чином не нівелює факт порушення третьою особою взятих на себе зобов`язань за Договором під час його дії, до розірвання Договору, та не свідчить про відсутність порушень умов Договору з боку третьої особи, що з урахуванням пред`явлення позивачем 2 вимоги за гарантією у визначений гарантією строк дії такої гарантії, не свідчить про припинення зобов`язань гаранта за банківською гарантією, яке мало місце під час дії Договору.

При цьому, суд також зазначає, що закінчення строку дії Договору, визначеного за умовами гарантії як підстава припинення гарантії, та розірвання Договору, за наявності порушень взятих на себе зобов`язань третьою особою за Договором, не ототожнюється.

Посилання відповідача на відсутність у матеріалах справи Акту виявлених недоліків та дефектів, у відповідності до п. 5.2.2 Договору, яким визначено, що якщо при здійсненні будівництва об`єкту, при введені його в експлуатацію чи передачі замовнику виникнуть зауваження до стану (якості) робіт по об`єкту, сторони зобов`язані скласти Акт виявлених недоліків та дефектів з переліком і кількісним визначенням виявлених недоліків (недоробок і порушень) та строків щодо їх усунення, судом до уваги не приймаються, оскільки вимога пред`явлена у зв`язку з фактичним невиконанням робіт, а не виконання неякісних робіт.

За таких обставин, оскільки, як встановлено судом та не спростовано учасниками судового процесу, третя особа не виконала роботи за Договором в узгоджених обсягах та строки, відповідач, як гарант, зобов`язаний був виплатити на користь позивача суму в розмірі 147 777,01 грн. за банківською гарантією, отримавши письмову вимогу позивача 2 № 303/23/3/4388 про сплату банківської гарантії.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «РВС Банк» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код: 39849797) на користь Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (79007, м. Львів, вул. Ветеранів, 2; ідентифікаційний код: 24982002) 147 777 (сто сорок сім тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 01 коп.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «РВС Банк» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код: 39849797) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20; ідентифікаційний код: 38326057) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 216 (дві тисячі двісті шістнадцять) грн. 66 коп.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 15.01.2021

Суддя О.А. Грєхова