ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м.Чернівці

04 січня 2021 року Справа № 926/2243/19

За позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз м. Київ

до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м. Чернівці

скарга на дії виконавчої служби

Суддя Бутирський А.А.

Представники сторін:

Від позивача не з`явився

Від відповідача не з`явився

Від виконавчої служби не з`явився

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Рішенням господарського суду Чернівецької області 02.12.2019 р. частково задоволено позов Акціонерного товариства Укртрансгаз м. Київ та стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, , вул. Українська, 43, м. Чернівці на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз, , Кловський узвіз, 9/1, м. Київ 125451,32 грн. вартості природного газу та 1881,77 грн. судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.12.2019 р. видано наказ № 926/2243/19 від 02.01.2020 р. про стягнення з відповідача на користь позивача 125451,32 грн. вартості природного газу та 1881,77 грн. судового збору.

09.12.2020 р. до суду від позивача надійшла скарга на дії та бездіяльність органу примусового виконання рішення, в якій він просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антишиної Г.М. по поверненню виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання;

- визнати неправомірною бездіяльність керівника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) по не направленню виконавчого документа до органу Держаної казначейської служби;

- визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Дніпро Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антишиної Г.М. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 06.11.2020 р.

Обґрунтовуючи подану скаргу, позивач вказує, що боржник є державною установою і згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання згаданого вище виконавчого документу покладено на державну виконавчу службу, а вже після встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до органу казначейства відповідні документи, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Також скаржник вказує на те, що п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (далі Порядок), у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

На підставі наведеного, скаржник вважає, що у виконавчої служби існує обов`язок направити виконавчий документ до органу казначейства для подальшого виконання.

Ухвалою від 09.12.2020 р. подану скаргу призначено до розгляду на 21.12.2020 р.

Ухвалою від 21.12.2020 р. розгляд справи відкладено на 28.12.2020 р., а ухвалою від 28.12.2020 р. вирішення спору перенесено на 04.01.2021 р.

04.01.2021 р. учасники справи у судове засідання не з`явилися, натомість від відповідача надійшов відзив на подану скаргу, в якій остання заперечується з тих підстав, що виконавчий документ позивачеві необхідно було пред`явити до ГУ Державної казначейської служби у Чернівецькій області.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне.

На виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.12.2019 р. видано наказ № 926/2243/19 від 02.01.2020 р. про стягнення з відповідача на користь позивача 125451,32 грн. вартості природного газу та 1881,77 грн. судового збору.

Даний наказ пред`явлено до виконання до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), який Повідомленням від 06.11.2020 р. (Головний державний виконавець Антишина Г.М.) повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. При цьому орган виконавчої служби керувався нормами п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». У Повідомленні виконавцем вказано, що у результаті вжитих заходів встановлено, що розрахункові рахунки боржника зареєстровані у Держказначейській службі м. Київ.

Згадане повідомлення направлено супровідним листом на адресу позивача 06.11.2020 р., а отримано останнім 13.11.2020 р. Скаргу подано позивачем 23.11.2020 р., тобто з дотриманням строку, встановленого ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці є державною організацією (установа, заклад).

Із рішення Чернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області № 103 від 21.11.2016 р. вбачається, що відповідач є установою, організацією, створеними органами державної влади України, що утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, (далі Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно абз. 3 п. 2 Порядку, боржники це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій) (п. 3 Порядку).

Як зазначено вище, відповідач у справі є державною організацією (установа, заклад), а відтак стягнення з нього коштів повинно здійснюватися відповідно до Порядку, органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем. Другий відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернув позивачеві виконавчий документ саме на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин справи у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки виконавча служба діяла згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку.

Доводи позивача спростовуються матеріалами справи та не беруться до уваги судом з підстав, що наведені вище. Щодо посилань позивача на п. 7 Порядку, який передбачає, що у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження, слід зазначити наступне.

П. 7 Порядку підлягає застосуванню у випадку, якщо виконавче провадження вже відкрито і в процесі виконання виконавчого документу з`ясовано обставини, які перешкоджають подальшому виконанню виконавчого документу (ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»). Наведена норма права (ч. 2) передбачає складання акту виконавцем, про складання акту йдеться також у п. 7 Порядку. У свою чергу, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає складання акту виконавчою службою. У даній справі виконавча служба не відкривала виконавче провадження.

Помилкове посилання виконавчої служби на те, що розрахункові рахунки боржника зареєстровані у Держказначейській службі м. Київ (фактично розрахункові рахунки боржника зареєстровані ГУ Державної казначейської служби у Чернівецькій області) не є підставою для скасування спірного Повідомлення, оскільки ця помилка не вплинула на кінцеве рішення виконавчої служби.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства Укртрансгаз м. Київ на дії та бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відмовити.

Повний текст ухвали складено 11.01.2021 р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів з дня її підписання до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя Бутирський А.А.