ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Справа № 903/131/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича - адвокат Гапоненко Роман Іванович, ордер № КВ800815 від 12.01.2021р.

Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" - адвокат Дзюрило Анастасія Ростиславівна, довіреність № 965/1 від 06.11.2019р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення господарського суду Волинської області від 04 листопада 2020 року (повний текст складено 11 листопада 2020 року, суддя Войціховський В.А.) та на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 16 листопада 2020 року (повний текст складено 17 листопада 2020 року, суддя Войціховський В.А.)

у справі №903/131/20

за первісним позовом Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія"

про визнання договорів недійсними

та за зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія"

до відповідача: Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича

про стягнення 2 772 299,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича звернулось до господарського суду з позовом від 17.02.2020р. до Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" про визнання недійсним договору поставки №252/Т від 12.07.2017р., укладеного між Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія" та Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича ; про визнання недійсним договору оренди №24 від 12.07.2017р., укладеного між Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія" та Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича .

Ухвалою суду першої інстанції від 16.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

03.04.2020р. на адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" (відповідач/позивач за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява від 02.04.2020р. вих. №63 до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (позивач/відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 2 772 299,17 грн., в тому числі 2 526 438,29 грн. заборгованості за отриманий згідно договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. товар та 245 860,88 грн. 3% річних, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України.

Ухвалою суду першої інстанції від 06.04.2020р. прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака С.П. про стягнення 2 772 299,17 грн.; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Волинської області від 11 листопада 2020 року у справі №903/131/20 відмовлено в задоволенні первісного позову Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича до Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" про визнання договорів недійсними. Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про стягнення 2 772 299,17 грн. задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" 2 526 438,29 грн. заборгованості, 5 596,58 грн. 3% річних, а всього 2 532 034,87 грн., 37 980,52 грн. витрат по сплаті судового збору, 191 800,12 грн. витрат, пов`язаних з оплатою наданої професійної правової допомоги адвоката. В задоволенні зустрічного позову в частині стягнення 240 264,30 грн. 3% річних відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлені позивачем за первісним позовом вимоги про визнання недійсним договору поставки та договору оренди, як таких, що приховують укладення договору фінансового лізингу, є необґрунтованими, оскільки договір поставки є самостійним договором, який не має відношення до фінансового лізингу. Також не можуть два договори (поставки та оренди) приховувати укладення договору фінансового лізингу, оскільки предметом договору фінансового лізингу не є поставка предмету лізингу лізингодавцем лізингоодержувачу, а є передача предмета лізингу лізингоотримувачу в користування. Суд дійшов висновку, що дії ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у відносинах з ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" по договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. та договору оренди №24 від 12.07.2017р. є результатом його недобросовісної поведінки, як учасника ділового обороту, є свідченням наявності мети уникнути оплати вартості товару та орендної плати, незважаючи на використання переданих в оренду тракторів у своїй господарській діяльності протягом тривалого часу та належним виконанням ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" взятих на себе за зазначеними договорами зобов`язань.

Щодо зустрічного позову, то місцевий господарський суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за первісним позовом відповідно до договору поставки №252/Т від 12.07.2017 станом на 31.03.2020р. складає 2 526 438,29 грн та підтверджена матеріалами справи, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. В задоволенні позову в частині стягнення з ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 240 264,30 грн. 3% процентів річних судом першої інстанції відмовлено з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Також місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом згідно з вимогами ст. 74 ГПК України було доведено понесення ним витрат в розмірі 210 000,00 грн. на надання адвокатом Дзюрило А.Р. послуг з професійної правничої допомоги, які підлягають стягненню з позивача за первісним позовом пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 191 800,12 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 04 листопада 2020 року у справі №903/131/20 в частині відмови у задоволенні первісного позову та у задоволенні зустрічного позову. Прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю та відмовити ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" у стягненні з ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича судових витрат.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що укладення договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. та договору оренди №24 від 12.07.2017р. спрямоване на приховування іншого правочину - договору фінансового лізингу, який сторони насправді вчинили, а тому спірні договори є удаваними правочинами. Зокрема, обставинами, що підтверджують, що між сторонами насправді було укладено договір фінансового лізингу, є наступне: предмет договорів; на момент укладення оспорюваних правочинів у ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" не було права власності на трактор (VIN:VKKMX66ETHB111010), яке виникло лише після укладення оспорюваних договорів; ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" як дистриб`ютор Massey Ferguson фактично встановив специфікацію предмета (другого трактора) і доручив вибір ПрАТ "Волинська Фондова Компанія"; перехід права власності на майно згідно п. 1.8 Договору поставки; оплата, оскільки орендні платежі та оплата вартості майна за договором поставки за своїм змістом є фактично лізинговими платежами; строк дії договору, оскільки своїми діями сторони фактично збільшили строк договорів на понад 1 рік. Також скаржник зазначає, що ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" не мала відповідного дозволу на надання послуг фінансового лізингу, оскільки не була включена до відповідного реєстру та не є фінансовою установою. Скаржник вважає, що ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" не передавався ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича товар за Договором поставки №2552/т від 12.07.2017р., оскільки відсутня належним чином оформлена видаткова накладна на товар та інші докази такої поставки згідно Договору. Крім того, скаржник не погоджується із розподілом судових витрат на користь відповідача за первісним позовом, вважає їх такими, що не відповідають реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхньої вартості.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення господарського суду Волинської області від 04 листопада 2020 року у справі №903/131/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.01.2021р.

Додатковим рішенням господарського суду Волинської області від 16 листопада 2020 року у справі №903/131/20 відмовлено у задоволенні клопотання Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" на користь Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича 93000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивоване тим, що рішенням Господарського суду Волинської області від 04.11.2020р. у задоволенні первісного позову ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" про визнання недійсним договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. та визнання недійсним договору оренди №24 від 12.07.2017р., укладених між сторонами, було відмовлено в повному обсязі, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 129 ГПК України, наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. щодо стягнення на його користь з ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 93 000 грн. судових витрат, понесених господарством у зв`язку з наданою останньому професійною правничою допомогою.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції додатковим рішенням, позивач за первісним позовом звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю додаткове рішення господарського суду Волинської області від 16 листопада 2020 року у справі №903/131/20 та ухвалити нове рішення, яким судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у справі №903/131/20 покласти на ПрАТ "Волинська Фондова Компанія", пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог останнього за зустрічним позовом.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що позивачу за зустрічним позовом було частково відмовлено в задоволенні позову, а тому витрати на професійну правничу допомогу, які понесені відповідачем за зустрічним позовом, мають бути покладені на ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог останнього за зустрічним позовом.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 16 листопада 2020 року у справі №903/131/20. Прийнято апеляційні скарги Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення господарського суду Волинської області від 04 листопада 2020 року у справі №903/131/20 та додаткове рішення від 16 листопада 2020 року у цій же справі до спільного розгляду.

29.12.2020р. на адресу суду від ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" надійшов відзив на рішення, в якому відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін. Просить також долучити до матеріалів справи податкову накладну №306 від 25.02.2020р. та квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.03.2020р.

29.12.2020р. на адресу суду від ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" надійшов відзив на додаткове рішення, в якому відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення - без змін.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційних скаргах та у відзивах на неї.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити, рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 липня 2017 року між Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича та Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія" було укладено договір оренди №24 відповідно до пункту 1.1 котрого сторонами було досягнуто домовленості про передачу Орендодавцем - ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" Орендарю - ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у зворотне (обов`язкове до повернення), строкове, платне користування двох одиниць техніки: трактори с/г MF7722 Dyna-6 в компл. (2017), які належать Орендодавцеві на праві власності, вартістю за одиницю 2 618 008,80 грн., загальною вартістю 5 236 017,60 грн.

Пунктами 1.3, 4.1, 8.1, 11.8 договору оренди від 12.07.2017р. №24 встановлено, що орендна плата сплачується ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" протягом трьох днів з моменту передачі майна за актом приймання-передачі. У випадку пролонгації строку дії договору, орендна плата сплачується протягом 3 днів з дня пролонгації строку дії даного договору. Договір вступає в дію з моменту підписання та передачі майна в оренду за актом прийому-передачі і діє протягом 1 місяця з моменту передачі майна за актом прийому-передачі. У випадку, якщо за три дні до закінчення строку дії даного договору жодна із сторін письмово не заявить про бажання розірвати даний договір або внести до нього зміни, договір вважається пролонгованим на такий же строк та на тих же умовах. Після закінчення строку оренди у відповідності до п. 4.1 даного договору, майно повертається відповідачем позивачу за первісним позовом в справному стані з урахуванням нормального зносу, який виник внаслідок його експлуатації. Сторони підтверджують, що даний договір укладено належно уповноваженими особами, які підписали текст договору власноручно. Підписанням цього договору сторони підтверджують, що укладення договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин та умови цього договору є взаємовигідними для кожної із сторін.

В матеріалах справи наявні підписані між сторонами та скріплені печатками господарюючих суб`єктів акти прийому-передачі майна в оренду від 14.07.2017р. та від 01.08.2017р. до договору оренди №24 від 12.04.2017р.

12 липня 2017 року між Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича та Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія" укладено договір поставки №252/Т.

Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.8, 2.1, 7.1 договору поставки від 12.07.2017р. №252/Т ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" зобов`язалось передати у власність, а ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича , прийняти і оплатити наступний товар: трактор с/г МР7722 Dуnа-6 в компл.(2017) НОМЕР_1 в кількості 1 штука; трактор с/г МР7722 Dуnа-6 в компл.(2017) в кількості 1 штука. Загальна ціна товару на день укладення договору - 5 236 017 грн. 60 коп., що становить 176 000,00 євро за максимальним середнім міжбанківським курсом продажу євро до гривні за 12.07.2017. Форма, порядок та термін оплати за товар:

а) 30% від загальної ціни товару, в гривнях на день укладення даного договору, з урахуванням вимог п. 1.4. даного договору до 10.08.2017;

б) 35% від загальної ціни товару, в гривнях на день укладення даного договору, з урахуванням вимог п. 1.4. даного договору до 20.09.2017;

в) 35% від загальної ціни товару, в гривнях на день укладення даного договору, з урахуванням вимог п. 1.4. даного договору - до 20.10.2017.

У випадку зростання курсу продажу євро по відношенню до гривні на день, що передує дню здійснення оплати за товар у порівнянні з курсом продажу євро до гривні, на день укладення даного договору, позивач за первісним позовом зобов`язується оплатити відповідачу за первісним позовом проіндексовану суму відповідного платежу.

Сторони погодили, що зміна загальної ціни товару в гривні у зв`язку із зростанням курсу продажу євро по відношенню до гривні на день, що передує дню здійснення оплати за товар у порівнянні з курсом продажу євро до гривні, на день укладення даного договору, відбувається автоматично та не потребує укладання додаткових угод до даного договору, при цьому оплати, здійсненні ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" за даним договором вважаються здійсненими з використанням наступної формули: ПСП =(К2/К1)хСПП, де ПСП - проіндексована сума платежу за договором, грн.; К1 - курс продажу євро по відношенню до гривні на день укладання відповідного договору; К2 - курс продажу євро по відношенню до гривні на день, що передує дню здійснення оплати за товар; СПП - сума поточного платежу за договором, грн.

Скаржник (позивач за первісним позовом), вважаючи, що договори поставки та оренди є удаваними та мають на меті приховання іншого правочину, а саме фінансового лізингу, звернувся із позовом до господарського суду про визнання недійсними договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. та договору оренди №24 від 12.07.2017р. Крім того, позивач за первісним позовом зазначає, що на момент укладення спірних договорів поставки і оренди, ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" не було фінансовою установою, не було включено до Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, що є підставою для визнання договору поставки та договору оренди недійсними.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

У ст. 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тобто, удаваний правочин вчинюється для прикриття іншого правочину, внаслідок чого в наявності два правочини - прихований і удаваний - такий, що прикриває перший правочин.

Удаваний правочин, на відміну від прихованого, сторонами не виконується. Відповідні права і обов`язки сторонами не реалізуються. Сторони правочину виконують тільки ті обов`язки та реалізують ті права, що випливають із прихованого правочину.

Встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини 2 статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №927/451/18.

Отже, для визнання удаваними договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. та договору оренди №24 від 12.07.2017р., тобто такими, що спрямовані на приховування іншого правочину - договору фінансового лізингу, позивачем за первісним позовом має бути доведена спрямованість волі обох сторін договору на породження правовідносин саме за договором фінансового лізингу; приховання відносин за договорами поставки №252/Т від 12.07.2017р. та оренди №24 від 12.07.2017р. договору фінансового лізингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частинами 2 та 3 статті 806 Цивільного кодексу України, встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

В свою чергу ч. ч. 1, 2 та 7 ст. 292 ГК України встановлено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Статтею 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Отже, до договору фінансового лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених Цивільним кодексом України та Законом України "Про фінансовий лізинг". Положення про купівлю-продаж та поставку застосовуються до відносин пов`язаних з фінансовим лізингом, в тому контексті, що лізингодавець зобов`язується придбати у власність у продавця (постачальника) річ відповідно до встановлених лізингоотримувачем специфікацій.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", договір фінансового лізингу - це договір, згідно з яким лізингодавець зобов`язується придбати у власність у продавця (постачальника) річ відповідно до встановлених лізингоотримувачем специфікацій і передати її лізингоотримувачу в користування на певний строк (не менше одного року) за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно п. п. 4 та 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Фінансові активи - кошти, цінні папери, боргові зобов`язання та право вимоги боргу, що не віднесені до цінних паперів.

В свою чергу, Положення про надання послуг з фінансового лізингу юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, затверджене розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 22.01.2004р. за №21 передбачає, що фінансова послуга з фінансового лізингу (послуга з фінансового лізингу) - операції з фінансовими активами, які полягають в набутті юридичною особою (лізингодавцем) у власність речі у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передачі цієї речі у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) на підставі договору фінансового лізингу.

Таким чином, фінансовим лізингом є тільки непрямий лізинг, коли лізингодавець зобов`язується придбати у власність у продавця (постачальника) майно відповідно до встановлених лізингоотримувачем специфікацій та умов і передати це майно у користування лізингоодержувачу. Прямий же лізинг, тобто договір лізингу, згідно з яким лізингодавець передає або зобов`язується передати лізингоодержувачу в користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем, не регулюється положеннями Закону України "Про фінансовий лізинг", а регулюється положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами в договорі оренди №24 від 12.07.2017р. та договорі поставки №252/Т від 12.07.2017р. відсутні посилання на домовленість про придбання тракторів у продавця (постачальника) відповідно до встановлених ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича специфікацій та умов. Доказів, які б підтверджували наявність таких домовленостей (попередні угоди, листування тощо) між сторонами матеріали справи не містять.

Трактор - № НОМЕР_1 на момент укладення договорів поставки та оренди вже був на складі ПрАТ "Волинська Фондова Компанія", що підтверджується самим договором поставки №252/Т від 12.07.2017р. та митною декларацією №UA205090/2017/016714 від 31.05.2017р. Право власності на зазначений трактор перейшло до відповідача за первісним позовом 05.05.2017р., що підтверджується інвойсом № від 05.05.2017, п. 7.2 договору поставки обладнання №4VFK-4М-2015 від 16.12.2015р., укладеного між ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" та компанією AGCO INTERNATIONAL GmbH та додатком до зазначеного договору №1.22 від 05.05.2017р. Інший трактор - № НОМЕР_2 також не придбавався по заявці та специфікації ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича , він був замовлений ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" в компанії AGCO INTERNATIONAL GmbH 22 травня 2017 року, тобто, задовго до укладення спірних договорів, відповідно до замовлення №1000928, та поставлений Відповідачу за первісним позовом відповідно до інвойсу № від 27.07.2017р. Зазначене також підтверджується листом виробника Товару компанії AGCO INTERNATIONAL GmbH від 10.03.2020 року. Право власності на зазначений трактор перейшло до Відповідача за первісним позовом 27.07.2017р., що підтверджується інвойсом № від 27.07.2017р., п. 7.2 договору поставки обладнання №4VFK-4М-2015 від 16.12.2015р., укладеного між ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" та компанією AGCO INTERNATIONAL GmbH, додатком до зазначеного договору №1.23 від 27.07.2017р.

Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Пунктами 1.6, 1.7, 1.8 договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. передбачено, що трактор с/г МF7722 Dyna- 6 в компл. (2017) № НОМЕР_1 наявний на складі ПрАТ "Волинська Фондова Компанія"; трактор с/г МF7722 Dyna-6 в компл. (2017) прибуває на склад ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" до 28.07.2017р.

Суд апеляційної інстанції вважає, що договір поставки укладений з дотриманням вимог ст. 656 ЦК України. Крім того право власності на трактори, що є предметом договору поставки, набуті відповідачем за первісним позовом у власність 05.05.2017р. та відповідно 27.07.2017р., тобто до настання обов`язку ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" (продавця) здійснити поставку зазначених тракторів.

Відповідно до ч.ч. 2 та 6 ст. 283 ГК України, у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 761 ЦК України, встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до п. 4.1 укладеного між сторонами договору оренди №24 від 12.07.2017р., даний договір вступає в дію з моменту підписання та передачі майна за актом приймання-передачі. Передача трактора с/г MF7722 Dyna-6 в компл (2017) НОМЕР_1 було здійснено відповідно до акту прийому-передачі майна в оренду від 14.07.2017 року, а передача трактора с/г MF7722 Dyna-6 в компл. (2017) НОМЕР_2 - відповідно до акту прийому-передачі майна в оренду від 01.08.2017 року. Дати вказаних актів свідчать про те, що майно в оренду було передано після набуття Орендодавцем - ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" права власності на зазначені трактори, згідно з інвойсами № від 05.05.2017р., № від 27.07.2017р. та випуску зазначених тракторів у вільний обіг на території України згідно з митними деклараціями №UA205090/2017/016714 від 31.05.2017р. та №UA205090/2017/028845 від 31.07.2017р.

Таким чином, твердження позивача за первісним позовом про те, що на відміну від договорів поставки та оренди, договір фінансового лізингу передбачає можливість його укладення до того, як право власності на відповідний товар буде набуте лізингодавцем, не заслуговує на увагу, оскільки договір поставки та договір оренди можуть бути укладені на майно, яке є у продавця/орендодавця на момент укладення договору або буде придбане, набуте продавцем/орендодавцем, у майбутньому.

Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" є суб`єктом господарювання, який здійснює оптову та роздрібну торгівлю машинами, що включений до електронного реєстру суб`єктів господарювання, що підтверджується Реєстраційним повідомленням від 24.01.2013 року №514/9/2-13.

Статтею 334 Цивільного кодексу України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2009р. №694 "Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів", яка визначає процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, здійснення інших заходів, пов`язаних з реєстрацією та веденням обліку машин, власники, крім суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 5 пункту 8 цього Порядку, зобов`язані зареєструвати в територіальному органі Держпродспоживслужби машину протягом 10 діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації. Тобто виходячи з зазначеної норми, спочатку суб`єкт господарювання має набути право власності на відповідну машину, а вже після цього здійснювати її реєстрацію.

Підпунктом 5 пункту 8 визначеного Порядку передбачено, що суб`єкт господарювання, який здійснює оптову та роздрібну торгівлю машинами, що включений до електронного реєстру суб`єктів господарювання, які здійснюють оптову та роздрібну торгівлю тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами вітчизняного та іноземного виробництва та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, держателем якого є Держпродспоживслужба, може їх не реєструвати за умови оформлення в установленому порядку актів прийняття-передачі (додаток 1) (якщо це стосується підприємства-виробника) або договорів купівлі-продажу (якщо це стосується іншого суб`єкта господарювання). Такі суб`єкти під час продажу машин видають власникові номерний знак "Транзит" (додаток 3), строк дії якого становить 10 діб.

Відповідно до п. 7.2 договору поставки обладнання №4VFK-4М-2015 від 16.12.2015р., укладеного між ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" та компанією AGCO INTERNATIONAL GmbH, право власності на обладнання переходить від Продавця до Покупця з моменту, коли поставка Обладнання рахується виконаною у відповідності з термінами Інкотермс 2000, вказаними у відповідних Додатках до даного Договору. Додатки до даного Договору №1.22 від 05.05.2017р. та №1.23 від 27.07.2017р. передбачають умови поставки Обладнання - FCA Allone, Франція до 19.05.2017р. по трактору НОМЕР_1 та до 04.08.2017р. по трактору № НОМЕР_2 та умови оплати тракторів протягом 90 днів після виставлення інвойсу на них.

В матерілах справи наявні інвойси № від 05.05.2017 на трактор НОМЕР_1 та № від 27.07.2017р. на трактор № НОМЕР_2 , в яких вказано, що дата відвантаження відповідає даті накладної (інвойсу).

А тому суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що право власності на трактор № НОМЕР_1 виникло у ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 05.05.2017р. згідно з інвойсом № від 05.05.2017р., а право власності на трактор № НОМЕР_2 виникло у ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 27.07.2017р. згідно з інвойсом № від 27.07.2017р.

Крім того, порядок відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009р. №694 регламентує процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та не пов`язує момент реєстрації тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів у відповідних органах із набуттям особою права власності на них.

Враховуючи те, що відомча реєстрація не впливає на набуття особою права власності на зазначені трактори, а тому судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги посилання ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на те, що договір поставки №252/Т та договір оренди №24 були укладені 12.07.2017р., тоді як свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 на трактори передані в оренду та визначені предметом договору поставки, датовані 22.11.2017р. (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2019р. по справі №910/4924/18).

Крім того в позивача за первісним позовом, як в орендаря за договором оренди, не було жодних претензій до орендодавця - ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" стосовно передачі свідоцтв про реєстрацію машини після 22.11.2017р., оскільки акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) за період з моменту передачі майна в оренду по 30.11.2018р. підписані з боку орендаря без будь-яких зауважень, орендна плата за вказаний період орендарем ПрАТ "ВФК" оплачена, що підтверджується карточкою рахунку 361 за 01.01.2017-24.02.2020 по договору оренди №24 від 12.07.2017р. по ФГ "Західний Буг".

Умовами п. 1.12. договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. передбачено, що у випадку своєчасного здійснення платежів за ним (кінцевий строк оплати по договору поставки до 20.10.2017р.) загальна ціна товару за даним договором зменшується на 96,2% від загальної суми сплаченої орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Тобто положення п. 1.12. договору поставки свідчить про відсутність лізингових платежів, оскільки за умови дотримання покупцем графіку платежів, що передбачені договором поставки, ціна товару по договору поставки зменшується практично на весь розмір сплаченої орендної плати (на 96,2%). Отже умови п.1.12. договору поставки виконують стимулюючу функцію спрямовану на своєчасне здійснення ФГ "Західний Буг" платежів за ним. За таких обставин, твердження позивача за первісними позовом про те, що в даному випадку відбувається зарахування орендної плати в якості оплати за товар, що за своєю природою є лізинговим платежем, на думку суду, є необґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що за договором поставки, окрім ціни товару позивачем за первісним позовом здійснювалися будь-які інші платежі, або підтверджували те, що по договору оренди ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича були оплачені ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" будь-які інші платежі, окрім орендної плати.

Однією з ознак фінансового лізингу є те, що майно передається лізингоотримувачу в користування на строк не менше одного року.

Пунктом п. 4.1. укладеного між сторонами у справі договору оренди передбачено, що він укладений терміном на 1 місяць з можливістю його пролонгації, якщо жодна із сторін за 3 дні до закінчення строку даного договору не повідомить іншу про бажання його розірвати або внести до нього зміни. За умови дотримання сторонами своїх зобов`язань за спірними договорами трактори мали перебувати в оренді позивача за первісним позовом не більше 4 місяців.

Згідно з ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. А тому, встановлення в договорі оренди терміну оренди один місяць з можливістю його пролонгації не є підтвердженням того, що сторони за ним домовилися укласти договір оренди терміном не менше одного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг", якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. Згідно з ст. 806 ЦК України, 292 ГК України, Закону України "Про фінансовий лізинг" до істотних умов договору фінансового лізингу не відноситься викуп предмету лізингу лізингоодержувачем в лізингодавця.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем за первісним позовом вимоги про визнання недійсним договору поставки, як такого, що поряд з договором оренди приховує укладення договору фінансового лізингу, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи обставини справи та вищенаведені норми законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при укладенні договору поставки та договору оренди сторони мали намір створити правові наслідки в тому вигляді, в якому вони були закріплені в умовах договорів, що спростовує посилання позивача за первісним позовом про те, що сторони укладали та виконували спірні договори з метою приховання договору фінансового лізингу. Зокрема, за договором оренди майно фактично було передано ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича в оренду, що підтверджується актами приймання-передачі від 14.07.2017 року та від 01.08.2017 року, товарно-транспортними накладними №П393 від 14.07.2017 року та №000000208 від 01.08.2017 року; відповідач за первісним позовом протягом всього періоду оренди виставляв акти здачі-приймання робіт (надання послуг), акти здачі-приймання робіт за період з моменту передачі майна в оренду до 30.11.2018 року підписані з боку орендаря - позивача за первісним позовом, крім того ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича сплатило за договором оренди орендні платежі на загальну суму 305 000 грн., що підтверджується карточкою рахунку 361 за 01.01.2017-24.02.2020 по Договору оренди №24 від 12.07.2017 року по ФГ "Західний Буг". По договору поставки ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича за період з 23.08.2017 року по 01.02.2019 року провело оплати на загальну суму 2 996 017,60 грн., що підтверджується реєстром оплат та виписаних розхідних накладних по контрагенту ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича по договору поставки №252/Т від 12.07.2020 року станом на 30.03.2020 року. Тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсними оспорюваних договору поставки та договору оренди.

Окрім того, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі №910/9817/19 від 20.08.2020 року.

Однак, судом не встановлено, які цивільні права позивача за первісним позовом було порушено укладеними між сторонами договором поставки та договором оренди.

Суд апеляційної інстанції вважає недоведеними належними та допустимими доказами позивачем за первісним позовом наявності спільної мети двох сторін приховати правочин фінансового лізингу.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, що дії ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у відносинах з ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" по договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. та договору оренди №24 від 12.07.2017р., є результатом його недобросовісної поведінки, як учасника ділового обороту, оскільки ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича визнавало та виконувало свої зобов`язання по визначених договорах, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а лише після пред`явлення ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" позову про стягнення заборгованості за договором поставки та незважаючи на користування тракторами протягом більше як 1,5 роки, заявило зустрічний позов про визнання договору поставки та договору оренди удаваними (справа №903/154/19). Пізніше ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича пред`явило даний позов про визнання договору поставки та договору оренди недійсними. Така поведінка є свідченням наявності мети уникнути оплати вартості товару та орендної плати, незважаючи на використання переданих в оренду тракторів у своїй господарській діяльності протягом тривалого часу та належним виконанням ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" взятих на себе за зазначеними договорами зобов`язань. На думку суду, такі дії ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича не відповідають таким засадам цивільного законодавства, як добросовісність та справедливість.

Щодо зустрічних позовних вимог ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" до ФГ "Західний Буг" про стягнення 2 772 299,17 грн., в тому числі 2 526 438,29 грн. заборгованості по оплаті отриманого згідно договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. товару (тракторів) та 245 860,88 грн. 3% річних, нарахованих згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12.07.2017р. між Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія" та Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича було укладено договір поставки №252/Т.

Відповідно до п. 1.1. договору поставки відповідач за первісним позовом зобов`язався передати у власність, а позивач за первісним позовом прийняти і оплатити наступний товар: трактор с/г МР7722 Dуnа-6 в компл.(2017) НОМЕР_1 в кількості 1 штука; трактор с/г МР7722 Dуnа-6 в компл.(2017) в кількості 1 штука.

У п. 1.2 договору сторони визначили, що загальна ціна товару на день укладення договору - 5 236 017 грн. 60 коп., що становить 176 000,00 євро за максимальним середнім міжбанківським курсом продажу євро до гривні за 12.07.2017р.

Згідно із п. 1.3 договору погоджено форму, порядок та термін оплати за товар:

а) 30% від загальної ціни товару, в гривнях на день укладення даного договору, з урахуванням вимог п. 1.4. даного договору до 10.08.2017;

б) 35% від загальної ціни товару, в гривнях на день укладення даного договору, з урахуванням вимог п. 1.4. даного договору до 20.09.2017;

в) 35% від загальної ціни товару, в гривнях на день укладення даного договору, з урахуванням вимог п. 1.4. даного договору - до 20.10.2017.

У випадку зростання курсу продажу євро по відношенню до гривні на день, що передує дню здійснення оплати за товар у порівнянні з курсом продажу євро до гривні, на день укладення даного договору, покупець зобов`язується оплатити продавцю проіндексовану суму відповідного платежу, яка визначається за наступною формулою. ПСП =(К2/К1)хСПП, де ПСП - проіндексована сума платежу за договором, грн.; К1 - курс продажу євро по відношенню до гривні на день укладання відповідного договору; К2 - курс продажу євро по відношенню до гривні на день, що передує дню здійснення оплати за товар; СПП - сума поточного платежу за договором, грн.

Сторони погодили, що зміна загальної ціни товару в гривні у зв`язку із зростанням курсу продажу євро по відношенню до гривні на день, що передує дню здійснення оплати за товар у порівнянні з курсом продажу євро до гривні, на день укладення даного договору, відбувається автоматично та не потребує укладання додаткових угод до даного договору, при цьому оплати здійсненні покупцем продавцю за даним договором вважаються здійсненими з використанням зазначеної вище формули. Сторони досягли домовленості, що у випадку зниження курсу продажу євро по відношенню до гривні на день, що передує дню здійснення оплати за товар у порівнянні з курсом продажу євро до гривні, на день укладення даного договору, ціна за товар не змінюється (п. 1.4. договору)

Відповідно до п. 1.8 договору право власності на товар переходить до відповідача за первісним позовом після здійснення повної оплати вартості товару згідно з умовами договору та передачі позивачем за первісним позовом відповідачу за первісним позовом товару за видатковою накладною.

У випадках передбачених даним договором, відповідальність сторін визначається відповідно до чинного законодавства. (п. 2.7. договору)

Відповідно до п. 3.1. договору вказано, що приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його отримання. Покупець зобов`язаний перевірити комплектність пломби на ньому (при наявності), а також відсутність ознак пошкодження товару і у випадках їх виявлення негайно, до закінчення приймання письмово заявити продавцю про них. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості без зауважень.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін. Термін дії договору встановлюється до повного виконання сторонами свої зобов`язань за даним договором. (п. 7.1 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач за первісним позовом на виконання умов договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. у період з 07.05.2018р. по 01.02.2019р. перерахував відповідачу за первісним позовом кошти на загальну суму 2 996 017 грн. 60 коп., що становить 95 050,10 Євро, та підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями. Призначення платежу у відповідних платіжних дорученнях: "за трактори зг. дог. 252/Т від 12/07/17".

Сторони узгодили порядок оплати за товар у формі попередньої оплати, останній платіж згідно з п. 1.3 договору повинен був бути здійснений відповідачем за зустрічним позовом до 20.10.2017р. Останній платіж згідно з договором поставки №252/Т від 12.07.2017р. Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича було здійснено 01.02.2019р.

Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно із ст. 531 Цивільного кодексу України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Укладеним між сторонами договором поставки не передбачено заборони на дострокове виконання боржником своїх зобов`язань з поставки товару.

ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" здійснило поставку товару за договором поставки ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича по видатковій накладній №350 від 25.02.2020р. Судом встановлено, що товар за договором поставки на момент складання вищезазначеної видаткової накладної перебував у володінні та користуванні ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на підставі договору оренди №24 від 12.07.2017р., укладеному між ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (Орендар) та ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" (Орендодавець), актів приймання-передачі майна в оренду від 14.07.2017р. та від 01.08.2017р., товарно-транспортних накладних №П393 від 14.07.2017р., №000000208 від 01.08.2017р.

Видаткова накладна №350 від 25.02.2020р. була відправлена відповідачу за зустрічним позовом разом з супровідним листом вих. №90 від 25.02.2020р., із пропозицією протягом 7 календарних днів з моменту отримання видаткової накладної, підписати її з свого боку та повернути один примірник ПрАТ "Волинська Фондова Компанія". Лист вих. №90 від 25.02.2020р. з додатками (видатковою накладною №350 від 25.02.2020р. в 2 екз.) був отриманий позивачем за первісним позовом 03.03.2020р., однак, ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича в той же час зазначену видаткову накладну не підписав та не заявив про відмову від прийняття товару,

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Пунктом 1.7. договору поставки від 12.07.2017р. передбачено, що товар постачається продавцем покупцю на умовах СРТ відповідно до Інкотермс 2010 - 44771, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н.,с. Кладнів, протягом п`яти банківських днів з моменту надходження повної оплати товару та прибуття товару на склад продавця (трактор № НОМЕР_1 прибув на склад продавця - 31.05.2017р., а трактор № НОМЕР_7 прибув на склад продавця - 31.07.2017р.).

Таким чином, виходячи з умов укладеного між сторонами договору поставки, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Як зазначалося вище, на момент складання вищезазначеної видаткової накладної трактор для сільськогосподарських робіт MF7722 Dyna-6 Efficient Tier 3 в комплекті серійний НОМЕР_1 та трактор для сільськогосподарських робіт MF7722 Dyna-6 Efficient Tier 3 в комплекті серійний НОМЕР_7 вже були вручені покупцю - ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на підставі актів приймання-передачі майна в оренду від 14.07.2017р. та від 01.08.2017р., товарно-транспортних накладних №П393 від 14.07.2017р. та №000000208 від 01.08.2017р. В актах приймання-передачі майна в оренду зафіксовано, що трактори на момент передачі нові, повністю комплектні та перебувають у технічно-справному стані, місце передачі тракторів згідно з актами приймання-передачі майна в оренду: Волинська обл., Володимир-Волинський р-н., с. Кладнів.

Відповідно до ст. 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 690 ЦК України, якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов`язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця. Продавець зобов`язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право реалізувати товар або повернути його продавцеві. Витрати покупця у зв`язку із зберіганням товару, його реалізацією або поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем. При цьому суми, одержані від реалізації товару, передаються продавцеві за вирахуванням сум, що належать покупцеві. Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Пунктом 3.1. договору поставки від 12.07.2017р. №252/Т сторонами визначено, що приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його отримання. Покупець зобов`язаний перевірити комплектність, пломби на ньому (при наявності), а також відсутність ознак пошкодження товару і у випадках їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово заявити продавцю про них. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості без зауважень.

Отримавши повідомлення від ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" про передачу товару у власність, покупець був зобов`язаний здійснити його приймання по кількості та якості, перевірити комплектність, пломби на ньому (при наявності), а також відсутність ознак пошкодження товару і у випадках їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово заявити продавцю про них.

Згідно з ч. 5 ст. 205 та ст. 202 ЦК України, у випадках встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може визначатися її мовчанням. Правочином є діє особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що оскільки покупцем не було заявлено про наявність в товарі будь-яких недоліків по кількості чи якості товару, про відмову від прийняття товару, а також про місце та умови його зберігання, тому товар за договором поставки, а саме - трактор для сільськогосподарських робіт MF7722 Dyna-6 Efficient Tier 3 в комплекті серійний НОМЕР_1 та трактор для сільськогосподарських робіт MF7722 Dyna-6 Efficient Tier 3 в комплекті серійний НОМЕР_7 є належним чином поставленим продавцем покупцю.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Тобто видаткова накладна, як первинний документ, є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, вона містить відомості про господарську операцію. Тому не заслуговує на увагу твердження позивача за первісним позовом, що видаткова накладна фіксує факт здійснення господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №914/2267/18 від 29.11.2019р.

Таким чином, не підписана видаткова накладна ФГ "Західний Буг" не має визначального значення, оскільки внаслідок постачання товару, що відбулося згідно з видатковою накладною №350 від 25.02.2020р. відбувся реальний рух активів, зокрема ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" припинило нараховувати ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича оренду плату за договором оренди №24 від 12.07.2017р. та, відповідно, складати акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) по даному договору оренди, що підтверджується довідкою №240 від 19.05.2020р. та карточкою рахунку 361 за період з 01.01.2017р. по 19.05.2020р.

Крім того, судом приймається до уваги, що зі сторони ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича не надходило будь-яких заперечень стосовно не нарахування орендодавцем орендної плати за період починаючи з 25.02.2020р., також ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича не було повідомлено продавця про відмову від прийняття товару, а також про місце та умови його зберігання, також не було заявлено про наявність в товарі будь яких недоліків по кількості чи якості.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 ГК України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

А тому, твердження ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на те, що ним не було надано довіреність на отримання товару, як передбачено умовами п. 1.8 договору поставки, не приймаються до уваги судом, оскільки відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства вказано Юнака Миколу Петровича, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи - не вказані.

В видатковій накладній №350 від 25.02.2020р. передбачено, що з боку ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича вона мала підписуватися керівником господарства Юнаком М.П. , який діє від імені підприємства без доручення. Крім того, на момент виписки даної видаткової накладної товар фактично знаходився у ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича , що позивачем за первісним позовом підтверджено в судовому засіданні 12.01.2021р.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажедавцеві у схоронності. Ст. 948 ЦК України встановлено обов`язок поклажодавця забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання. Ст. 949 ЦК України передбачено обов`язок зберігача повернути річ, яка була передана на зберігання.

По справі, що перебуває на розгляді суду, товар перебував у позивача за первісним позовом на підставі договору оренди, відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. В свою чергу ч. 1 ст. 770 ЦК України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Отже, є підставною позиція відповідача за зустрічним позовом, що згідно з ч. 1 ст. 770 ЦК України, під час дії договору оренди орендодавець вправі продати орендоване майно і до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Договір оренди, укладений між ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" та ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича не передбачав такої умови, що у випадку продажу наймодавцем речі, договір оренди припиняється. Отже, продаж орендованого майна не створює обов`язку ні для орендаря, ні для орендодавця повернути/прийняти майно з оренди.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем за первісним позовом здійснено поставку товару, тому строк виконання позивачем за первісним позовом обов`язку із сплати коштів за товар згідно з договором поставки настав, а обставини, які б свідчили про відсутність підстав для звільнення останнього від його виконання, відсутні.

Згідно з умовами договору поставки загальна ціна тракторів становить 176 000,00 Євро. Позивачем за первісним позовом здійснено оплату по договору поставки у розмірі 2 996 017,60 грн, що згідно з умовами Договору поставки становить 95 050,10 Євро. Таким чином, сума заборгованості ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича перед ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" становить 80 949,90 Євро, що станом на 31.03.2020р. складало 2 526 438,29 грн. за максимальним середнім міжбанківським курсом (продажу) євро до гривні 31,2099 грн. станом на день, що передує дню нарахування (30.03.2020р.).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за первісним позовом відповідно до договору поставки №252/Т від 12.07.2017 станом на 31.03.2020р. складає 2 526 438,29 грн., що становить 80 949,90 євро за максимальним середнім міжбанківським курсом (продажу) євро до гривні станом на 30.03.2020р. (31,2099 грн. за 1 євро) підтверджена матеріалами справи, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича суму основного боргу не оспорено та не спростовано.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п.п.1.3. п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" передбачено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

В п.п.1.7. п. 1 зазначеної постанови засвідчено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Позивач за зустрічним позовом також просить стягнути з ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 245 860,88 грн. 3 % річних за період з 11 серпня 2017 року по 31 березня 2020 року, нарахованих на суму простроченої оплати з урахуванням строків, встановлених в договорі платежів та здійснених Позивачем за первісним позовом оплат.

За змістом ст. ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, трактори за договором поставки №252/Т від 12.07.2017р. були поставлені ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. згідно з видатковою накладною №350 від 25.02.2020р., яку ФГ "Західний Буг" отримав 03.03.2020р. Тобто з 03.03.2020р. в ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. виник обов`язок щодо оплати за дані трактори, то відповідно 3% річних підлягають нарахуванню за період з 04.03.2020р. по 31.03.2020р.

Здійснивши перерахунок заявлених 3% річних, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача за зустрічним позовом на користь ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" в силу ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 3% річних в розмірі 5 596,58 грн. за період з 04.03.2020р. по 31.03.2020р.

А тому, в задоволенні позову на суму стягнення з ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 240 264,30 грн. трьох процентів річних слід відмовити.

Матеріали справи не містять контррозрахунку позивача за первісним позовом 3% річних, розрахунків позивача за зустрічним позовом не оспорено.

Щодо долучених до відзиву податкової накладної №306 від 25.02.2020р. та квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.03.2020р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В судовому засіданні представник ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" пояснила, що вказані податкова накладна та квитанція були помилково не долучені до матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції. Однак, про них зазначено у відзиві на позовну заяву ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. , про зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вважає названі представником ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" причини неподання до суду першої інстанції вказаних податкової накладної №306 від 25.02.2020р. та квитанції такими, що об`єктивно не залежали від нього.

Тому вказані докази, а саме податкова накладна №306 від 25.02.2020р. та квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.03.2020р., судом апеляційної інстанції не приймаються.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) колегія суддів зазначає наступне.

В зустрічній позовній заяві, відзиві на позовну заяву, заяві про стягнення судових витрат Вих.№121 від 03.11.2020р. відповідач/позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 210 000,00 грн., які останній просив відшкодувати відповідачу/позивачу за зустрічним позовом за рахунок позивача/відповідача за зустрічним позовом.

В апеляційній скарзі скаржник не погоджується із розміром витрат на професійну правничу допомогу відповідача/позивача за зустрічним позовом, оскільки заявлений розмір відшкодувань судових витрат є неспівмірним, тобто завищеним порівняно з ціною позову та складністю справи, не відповідає критерію пропорційності та розумності, а виконані адвокатом роботи необхідні для надання правничої допомоги по даній справі не відповідають заявленій сумі.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За положеннями частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

В силу дії статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідач/позивач за зустрічним позовом просить стягнути з позивача/відповідача за зустрічним позовом 210 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія" в зв`язку з розглядом в господарському суді справи №903/131/20 та які складаються з: 120 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" у зв`язку з розглядом первісного позову та 90 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" у зв`язку з розглядом зустрічного позову в суді.

В підтвердження надання адвокатом Дзюрило Анастасією Ростиславівною (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №330 від 24.04.2007р., довіреність №965/1 від 06.11.2019р.) Приватному акціонерному товариству "Волинська Фондова Компанія" послуг з професійної правничої допомоги в суді під час розгляду справи №903/131/20 відповідачем/позивачем за зустрічним позовом надано: копії договору про надання правничої допомоги №22/06/18 від 22.06.2018р. з додатковими угодами №10 від 02.12.2019р., №12 від 20.03.2020р., №12/1 від 20.03.2020р., калькуляцію вартості надання послуг професійної правничої допомоги №22 від 30.10.2020р., акту №22 про надання послуг професійної правничої допомоги від 30.10.2020р. та платіжні доручення №000048266 від 02.11.2020р. на суму 63 000,00грн. з призначенням платежу: "Оплата правничої допомоги згідно з Дод.угодою №12/1 від 20.03.2020, без ПДВ", №000048265 від 02.11.2020р. на суму 84 000,00грн. з призначенням платежу: "Оплата правничої допомоги згідно з Дод.угодою №12 від 20.03.2020, без ПДВ".

Дослідивши надані позивачем докази, суд бере до уваги, що 22.06.2018р. між Адвокатським бюро "Дзюрило Анастасії" та Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія" (клієнт) було укладено договір №22/06/18 про надання правничої допомоги, згідно умов п.п.1.1.-1.2 котрого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу, а клієнт зобов`язується сплатити бюро гонорар за надання професійної правничої допомоги, який визначається окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Дія договору встановлюється сторонами до 31.12.2019р. (п. 4.2. договору).

Згідно Додаткової угоди №10 від 02.12.2019р. до договору №22/06/18 про надання правничої допомоги сторони погодили викласти п. 4.2. договору №22/06/18 про надання правничої допомоги від 22.06.2018р. у наступній редакції: "Дія договору встановлюється сторонами до 31.12.2021р.".

У відповідності до Додаткової угоди №12 від 20.03.2020р. до договору №22/06/18 про надання правничої допомоги від 22.06.2018р. сторони погодили, що правнича допомога, з питань визначених у цій Додатковій угоді, є оплатною та її вартість (гонорар) становить 120 000,00грн. за надання правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта у Господарському суді Волинської області при розгляді справи №903/131/20 за позовною заявою Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про визнання договорів недійсними, в тому числі аналіз судової практики та чинного законодавства, підготовку відзиву на позовну заяву, інших заяв по суті справи, процесуальних заяв, клопотань та заперечень, представництво інтересів в суді та вчинення будь-яких інших дій, що на думку Адвокатського бюро, є необхідними для належного захисту інтересів Клієнта. Оплата правничої допомоги здійснюється до 30.11.2020р. шляхом перерахування Клієнтом на поточний рахунок Бюро.

Відповідно до Додаткової угоди №12/1 від 20.03.2020р. до договору №22/06/18 про надання правничої допомоги від 22.06.2018р. сторони погодили, що правнича допомога, з питань визначених у цій Додатковій угоді, є оплатною та її вартість (гонорар) становить 90 000,00грн. за надання правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта у Господарському суді Волинської області при розгляді справи №903/131/20 при поданні зустрічного позову до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості, в тому числі аналіз судової практики та чинного законодавства, підготовку відзиву на позовну заяву, інших заяв по суті справи, процесуальних заяв, клопотань та заперечень, представництво інтересів в суді та вчинення будь-яких інших дій, що на думку Адвокатського бюро, є необхідними для належного захисту інтересів Клієнта. Оплата правничої допомоги здійснюється до 30.11.2020р. шляхом перерахування Клієнтом на поточний рахунок Бюро.

Згідно Калькуляції вартості надання послуг професійної правничої допомоги №22 по Додатковій угоді №12 від 20.03.2020 та по Додатковій угоді №12/1 від 20.03.2020 до Договору №22/06/18 про надання правничої допомоги від 22.06.2018р. по справі №903/131/20 вартість послуг складає: вивчення та правовий аналіз позовної заяви Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про визнання договорів недійсними від 17.02.2020р. - 5 годин вартістю 20 000,00грн. (з розрахунку 4 000грн./год.), підготовка відзиву на позовну заяву вих.№62 від 02.04.2020 (в т.ч. ознайомлення із матеріалами справи, аналіз чинного законодавства, збір та подання доказів і т.п.) - 8 годин вартістю 40 000,00грн. (з розрахунку 5 000грн./год.), підготовка та подання зустрічного позову про стягнення заборгованості вих.№63 від 02.04.2020 (в т.ч. ознайомлення із матеріалами справи, аналіз чинного законодавства, збір та подання доказів і т.п.) - 10 годин вартістю 50 000,00грн. (з розрахунку 5 000грн./год.), вивчення та правовий аналіз відзиву ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на зустрічний позов від 21.04.2020р.- 5 годин вартістю 20 000,00грн. (з розрахунку 4000грн./год.), підготовка та подання відповіді на відзив вих.№101 від 09.09.2020р. (в т.ч. аналіз законодавства та наявної судової практики, збір та подання доказів і т.п.) - 8 годин вартістю 40000,00грн. (з розрахунку 5000грн./год.), представництво інтересів позивача у суді - 4 години вартістю 40 000,00грн. (з розрахунку 10 000грн./год.).

Відповідно до Акту №22 про надання послуг професійної правничої допомоги від 30.10.2020р., підписаного сторонами, загальна вартість наданих послуг складає 210 000,00грн. та включає в себе: вивчення та правовий аналіз позовної заяви Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про визнання договорів недійсними від 17.02.2020р. - 5 годин вартістю 20 000,00грн. (з розрахунку 4 000грн./год.), підготовка відзиву на позовну заяву вих.№62 від 02.04.2020 (в т.ч. ознайомлення із матеріалами справи, аналіз чинного законодавства, збір та подання доказів і т.п.) - 8 годин вартістю 40 000,00грн. (з розрахунку 5 000грн./год.), підготовка та подання зустрічного позову про стягнення заборгованості вих.№63 від 02.04.2020 (в т.ч. ознайомлення із матеріалами справи, аналіз чинного законодавства, збір та подання доказів і т.п.) - 10 годин вартістю 50 000,00грн. (з розрахунку 5000грн./год.), вивчення та правовий аналіз відзиву ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на зустрічний позов від 21.04.2020р.- 5 годин вартістю 20 000,00грн. (з розрахунку 4000грн./год.), підготовка та подання відповіді на відзив вих.№101 від 09.09.2020р. (в т.ч. аналіз законодавства та наявної судової практики, збір та подання доказів і т.п.) - 8 годин вартістю 40000,00грн. (з розрахунку 5000грн./год.), представництво інтересів позивача у суді - 4 години вартістю 40000,00грн. (з розрахунку 10 000грн./год.).

Згідно платіжного доручення №000048266 від 02.11.2020р. Приватне акціонерне товариство "Волинська Фондова Компанія" здійснило оплату Адвокатському бюро "Дзюрило Анастасії" наданих послуг в розмірі 63 000,00грн. з призначенням платежу: "Оплата правничої допомоги згідно з Дод.угодою №12/1 від 20.03.2020, без ПДВ".

Відповідно до платіжного доручення №000048265 від 02.11.2020р. Приватне акціонерне товариство "Волинська Фондова Компанія" здійснило оплату Адвокатському бюро "Дзюрило Анастасії" наданих послуг в розмірі 84 000,00грн. з призначенням платежу: "Оплата правничої допомоги згідно з Дод.угодою №12 від 20.03.2020, без ПДВ".

Згідно Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України адвокат Дзюрило Анастасія Ростиславівна (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №330 від 24.04.2007р.) є адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність в Адвокатському бюро "Дзюрило Анастасії".

Таким чином, відповідачем/позивачем за зустрічним позовом згідно з вимогами ст. 74 ГПК України було доведено понесення ним витрат в розмірі 210 000,00 грн. на надання адвокатом Дзюрило А.Р. послуг з професійної правничої допомоги.

При цьому, заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018р. у справі №922/3142/17, від 02.05.2018р. у справі №910/22350/16, від 11.06.2018р. у справі №923/567/17.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані відповідачем/позивачем за зустрічним позовом документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок позивача/відповідача за зустрічним позовом витрат відповідача/позивача за зустрічним позовом на професійну правничу допомогу, оскільки розмір понесених останнім витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовна заява позивача за зустрічним позовом судом частково задоволена, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 126, ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд першої інстанції підставно дійшов висновку про те, що з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" підлягає стягненню 191 800,12 грн. витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо оскаржуваного додаткового рішення від 16.11.2020р. від 16.11.2020р. у справі №903/131/20, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із клопотання ФГ "Західний Буг" Юнака С.П., останнє просить стягнути з ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 93 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені фермерським господарством у зв`язку з розглядом в господарському суді справи №903/131/20.

В підтвердження надання Адвокатським об`єднанням "Гапоненко Роман і партнери" ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. послуг з професійної правничої допомоги в суді під час розгляду справи №903/131/20 фермерським господарством надано суду копії актів надання послуг №88 від 28.10.2020р. на суму 28 500 грн., №89 від 28.10.2020р. на суму 40 500 грн., №92 від 09.11.2020р. на суму 12 000 грн., №93 від 09.11.2020р. на суму 12 000 грн., договору №03-76 про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019р.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2019р. між Адвокатським об`єднанням "Гапоненко Роман і партнери" та Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (Клієнт) було укладено договір №03-76 про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов п.п. 1.1.-1.2. котрого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта, надавати інші види правової допомоги в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені Адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням цього договору. Адвокатське об`єднання за цим договором бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу Клієнту, а саме здійснювати представництво та надати інші види правової допомоги Клієнту у позасудовому та судовому порядку щодо спірних питань, у спорах, що виникають із договору поставки від 12.07.2017 №252/Т та Договору оренди від 12.07.2017р. №24, що укладені клієнтом із Приватним акціонерним товариством "Волинська Фондова Компанія".

Дія договору встановлюється сторонами до 31.12.2021р. (п. 7.1. договору).

Згідно долучених до матеріалів справи копій Актів надання послуг №88 від 28.10.2020р. на суму 28 500 грн., №89 від 28.10.2020р. на суму 40 500 грн., №92 від 09.11.2020р. на суму 12 000 грн., №93 від 09.11.2020р. на суму 12 000 грн. АО "Гапоненко Роман і партнери" ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. було надано послуг на загальну суму 93 000 грн., що включає в себе: аналіз законодавства, первинний позов - 1 год. вартістю 3 000,00грн., визначення правової позиції у справі та погодження з клієнтом - 1 год. вартістю 3 000 грн., підготовка та подання позовної заяви - 4 год. вартістю 12 000 грн., ознайомлення з відзивом відповідача - 1,5 год. вартістю 4 500 грн., участь представника у судовому засіданні 26.08.2020р. - 1 год. вартістю 3000 грн., участь представника у судовому засіданні 20.10.2020р. - 1 год. вартістю 3 000 грн., аналіз законодавства, зустрічний позов - 1 год. вартістю 3000 грн., визначення правової позиції у справі та погодження з клієнтом - 1,5 год. вартістю 4 500 грн., аналіз поданого до суду зустрічного позову - 3 год. вартістю 9 000 грн., підготовка та подання відзиву на зустрічну позовну заяву - 3 год. вартістю 9 000 грн., участь представника у судовому засіданні 26.08.2020р. - 1 год. вартістю 3 000 грн., участь представника у судовому засіданні 20.10.2020р. - 1 год. вартістю 3000 грн., аналіз судової практики за зустрічним позовом - 1 год. вартістю 3 000 грн., ознайомлення із відповіддю на відзив ПрАТ "ВФК" - 2год. вартістю 6 000 грн., аналіз судової практики за первинним позовом - 2 год. вартістю 6 000 грн., участь представника в судовому засіданні 04.11.2020р. - 2 год. вартістю 6 000 грн., участь представника в судовому засіданні 04.11.2020р. - 2 год. вартістю 6 000 грн., аналіз судової практики за зустрічним позовом - 2 год. вартістю 6 000 грн.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, адвокат Гапоненко Роман Іванович (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000224 від 18.06.2018р.) є адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність в Адвокатському об`єднанні "Гапоненко Роман і партнери".

Водночас, згідно Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України адвокат Безрода Роман Сергійович (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000144 від 28.07.2017р.) є адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність в Адвокатському об`єднанні "Гапоненко Роман і партнери".

Відповідно до п. 4.4 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019р. розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському обєєднанню за надану в межах цього договору правову допомогу, встановлюється в розмірі 81 000 грн. Сторони дійшли згоди, що сума гонорару автоматично збільшується на 54 000 грн у випадку участі адвокатів у понад 3 судових засіданнях у справах, пов`язаних із виконанням умов даного договору.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи копій Актів, наданих ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. для підтвердження надання правової допомоги за Договором №03-76 від 12.03.2019р. у даній справі, останні передбачають погодинну оплату для обислення розміру гонорару адвоката, тоді як договором передбачено фіксований гонорар.

Таким чином, порядок обчислення гонорару адвоката, передбачений Договором №03-76 від 12.03.2019р., не співпадає із порядком обчислення гонорару адвоката, які зазначені в наданих позивачем за первісним позовом актах (погодинна оплата).

Як зазначалося вище, в силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинстває відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно положень статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Поруч з цим, суд засвідчує, що у відповідності до положень ч.ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проаналізувавши положення п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України та ч. 4 ст. 129 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вказані норми передбачають відшкодування судових витрат сторони (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу адвоката), на користь якої ухвалене судове рішення, а також покладення інших судових витрат, зокрема, витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в разі відмови в задоволенні позову на самого позивача.

Оскільки, як це вже було зазначено, рішенням Господарського суду Волинської області від 04.11.2020р. у задоволенні первісного позову ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" про визнання недійсним договору поставки №252/Т від 12.07.2017р. та визнання недійсним договору оренди №24 від 12.07.2017р., укладених між сторонами, було відмовлено в повному обсязі, а зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про стягнення 2 772 299,17 грн. задоволено частково, то за таких підстав, враховуючи положення ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. щодо стягнення на його користь з ПрАТ "Волинська Фондова Компанія" 93 000 грн. судових витрат, понесених господарсвом у зв`язку з наданою останньому професійною правничою допомогою.

Таким чином, доводи позивача за первісним позовом, викладені у апеляційних скаргах, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні та додатковому рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення господарського суду Волинської області від 04 листопада 2020 року та на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 16 листопада 2020 року у справі №903/131/20 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Волинської області від 04 листопада 2020 року та додаткове рішення господарського суду Волинської області від 16 листопада 2020 року у справі №903/131/20 залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4.Справу №903/131/20 повернути до господарського суду Волинської області

Повний текст постанови складений "15" січня 2021 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.