ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. Справа№ 910/9776/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Ізітрансфер»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020, повний текст якого складено та підписано 20.10.2020

у справі №910/9776/20 (суддя Головіна К.І.)

за позовом фізичної-особи підприємця Нікітенко Олексія Петровича

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ізітрансфер»

про стягнення 31 139,77 грн.

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року фізична-особа підприємець Нікітенко Олексій Петрович (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариство з обмеженою відповідальністю «Ізітрансфер» (далі-відповідач) заборгованості у розмірі 31 129,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №01-12/2019 від 02.12.2019 щодо своєчасної та повної оплати за надані консультативні послуги з комерційної діяльності та управління.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 позов задоволено та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 31 139,77 грн основного боргу та 2 102,00 грн судового збору.

Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/9776/20 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим та прийняте з неповним дослідженням обставин справи, оскільки послуги були надані позивачем не належним чином, а акт про надання послуг був підписаний ним помилково до того моменту, як йому стало відомо про вчинення позивачем негативних дій, які вплинули на репутацію товариства та фінансові витрати.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2020, справу №910/9776/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізітрансфер» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/9776/20, а також розгляд вказаної апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.12.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.12.2019 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, був укладений договір про надання послуг №01-12/2019 (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику, а замовник приймати та оплачувати належним чином надані послуги консультування з питань комерційної діяльності та управління.

Надання послуг здійснюється виконавцем на підставі попереднього усного/письмового замовлення замовника з питань, що потребують консультування (п. 2.1 Договору).

Розмір винагороди виконавця за звітний період (календарний місяць) визначається виходячи з фактично затраченого виконавцем часу протягом такого звітного періоду з урахуванням вартості наданих послуг з консультування за одну годину, що становить 2 500,00 грн з відображенням у відповідному акті наданих послуг за такий звітний період. Винагорода за надані виконавцем послуги сплачується замовником на підставі відповідних актів наданих послуг (п.п.4.1, 4.2 Договору).

Згідно з п.4.4 Договору замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з моменту отримання у паперовій формі акта наданих послуг, підписати такий акт та повернути 1 примірник виконавцю або надати йому мотивовану відмову від підписання такого акту.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019, з подальшою його пролонгацією (п.9.1 Договору).

Колегією суддів встановлено, що Договір укладений належним чином, підписаний повноваженими особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним та не розірваний.

Проаналізувавши умови Договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що останній за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що визначені договором.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором надав відповідачу послуги з консультування з питань комерційної діяльності та управління на загальну суму 186 010,27 грн, що підтверджується актами наданих послуг від 24.12.2019, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 30.04.2020 та від 31.05.2020, які підписані сторонами без зауважень та копії останніх наявні в матеріалах справи (а.с. 13-17 т.1).

Проте, надані позивачем послуги відповідачем оплачені частково на загальну суму 154 870,53 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської виписки з рахунку позивача (а.с.18-19 т.1).

Таким чином, відповідачем здійснено оплати вартості наданих послуг не у повному обсязі, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 31 139,77 грн (186 010,27 грн - 154 870,53 грн).

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідачем відповідно до ст.ст.75, 76 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності вказаної вище заборгованості.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.76-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні ч.3 ст.277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Що стосується доданих до апеляційної скарги скріншотів з електронної переписки, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки, по-перше, відповідачем відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України не надано доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. До того ж, як свідчать матеріали справи, скаржник належним чином був повідомлений про відкриття провадження у даній справі (а.с.41 т.1); по-друге, зазначені скріншоти не містять електронного підпису та зміст їх не захищений від внесення правок та викривлення.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ізітрансфер» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/9776/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/9776/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №910/9776/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 11.01.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов