ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3266/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (вул.Грушевського,1Д,Київ 1,01001) до відповідачів: 1.Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛ-АГРОТРЕЙД" (вул.1 Травня,1-А,каб.8,Чорноморськ,Одеська область,68000);2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )про стягнення 131401,26 грн.;

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛ-АГРОТРЕЙД" та до ОСОБА_1 , в якому просить господарський суд: про стягнення 131401,26 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем кредитного договору №б/н від 15.10.2019р...

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.11.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Відповідач1 про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою „за закінченням терміну зберігання". Відзив на позовну заяву від відповідача1 до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідач1 про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом, що підтверджується поштовим повідомленням від 30.11.2020р. за вх. № 51956/20. Відзив на позовну заяву від відповідача1 до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 11.01.2021р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду .

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

15.10.2019 ТОВ "СОЛ-АГРОТРЕЙД" через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", шляхом чого клієнт зазначив, що підписанням цієї заяви він приєднується до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги "КУБ", які розміщені на сайті позивача pb.ua, приймає на себе всі зобов`язання, зазначені в цих умовах та укладає кредитний договір.

Таким чином, 15.10.2019 між клієнтом та банком було укладено кредитний договір б/н, який складається із вказаної заяви та Умов.

17.08.2018 позивачем було перераховано на рахунок відповідача1 кредитні кошти у розмірі 450 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

П.3.2.8.1 Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни.

Відповідно до цього пункту істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ".

Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

П.3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві.

Відповідно до п. 3.2.8.3.1.3 клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному у кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

У відповідності до п.п. 3.2.8.5.2 Умов відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2.

Відповідно до п. 3.2.8.3.2. Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісяця на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в заяві та тарифах.

При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими.

Так, відповідно до п.1.4 заяви проценти (комісія) за користування кредитом становить: перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту.

Згідно з п. 3.2.8.5.3 клієнт зобов`язується повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором, у терміни і в сумах, як встановлено в п.п. 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

П. 3.2.8.5.5. Умов встановлено, що клієнт зобов`язується сплатити банку проценти згідно з п.п. 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2.

Згідно з п.3.2.8.9.1. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1, 3.2.8.3 цього Договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п.3.2.8.3.2.

Відповідно до п.1.3. Заяви кредит надається на строк 12 місяців від дня його видачі. Відповідно по п. 1.6. Заяви погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом.

В порушення умов Кредитного договору відповідач не повернув кредитні кошти у визначений термін; крім того, відповідач не сплатив у повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.

Зазначені обставини підтверджуються випискою по рахунку, наданою позивачем.

У свою чергу п. 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому в заяві.

Так, п.1.7 Заяви визначено, що у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений у п.1.3. заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості .

П. 3.2.8.10.1. Умов визначено, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.8.3.2., 3.2.8.3.1., 3.2.8.9 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 3.2.8.10.3 Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язання здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано клієнтом.

Позивачем заявлено, що станом на 05.10.2010 заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 131401,26 грн. та складається із: 112500 грн. заборгованості за кредитом, 3450 грн. заборгованості за відсотками, 14400грн. - заборгованість за відсотками у викляді щомісячної комісії, 1051,26 грн. заборгованості з пені.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вже було вказано, 15.10.2019 ТОВ "СОЛ-АГРОТРЕЙД" через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", шляхом чого клієнт зазначив, що підписанням цієї заяви він приєднується до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги "КУБ", які розміщені на сайті позивача pb.ua, приймає на себе всі зобов`язання, зазначені в цих умовах та укладає кредитний договір, який складається із вказаної заяви та Умов.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання щодо видачі кредиту виконав у повному обсязі.

Однак, відповідачем1 були порушені умови договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасного повернення кредиту позивачу, банк має право на повернення кредиту, сплату процентів в обумовлені цим Договором терміни, що кореспондує зазначеним вище зобов`язанням клієнта.

Судом перевірено розрахунок, наданий позивачем, та встановлено його обґрунтованість щодо заявлення вимоги про стягнення 112500 грн. заборгованості за кредитом.

Також встановлено правильність нарахування 3450 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно з п.п. 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1 Умов, а також у п. 1.6. Заяви про приєднання та 14400 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно з п.п. 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9. умов, а також у п. 1.4. Заяви.

Як встановлено судом, 15.10.2019р. між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно з яким останній поручився перед банком за виконання ТОВ "СОЛ-АГРОТРЕЙД" умов вищевказаного кредитного договору, у т.ч. повернення кредиту, сплати відсотків та пені.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Відповідно до п.1.2. договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно пп. 2.1.2. договору поруки у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1.1. цього договору Кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання.

Отже суд зазначає, що стягненню солідарно з відповідачів підлягає 112500грн. - заборгованість за кредитом, 3450грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 14400грн.- заборгованість у вигляді щомісячної комісії.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), складових його повної вартості, зокрема заборгованості по пені у розмірі 1051,26грн., господарський суд виходить з наступного.

У відповідності до приписів ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Так, п.1 ст.547 ЦК України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання є день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині позову, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Водночас, суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цього Витягу з Умов відповідач розумів, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови, зокрема й щодо сплати саме неустойки, оскільки підпису позичальника на вищевказаних документах, наданих позивачем не вбачається.

Суд вважає, що Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг", який надано позивачем, та який не містить підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.10.2019р. шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів, в якій не зазначено до яких саме Умов та Правил приєднався відповідач (оскільки останні протягом певного часу могли змінюватися). Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем в суді при розгляді вказаної справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що є обов`язковим при застосуванні судами норм чинного законодавства щодо стягнення як конкретного розміру суми нарахованих процентів, так і стягнення штрафної відповідальності, яка настає тільки у випадку письмової домовленості сторін щодо її застосування.

Крім того, суд зазначає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися, або могли змінюватися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.10.2019р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.11.2020р.), тобто Кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що виникли пізніше, ніж момент укладання кредитного договору, і були найбільш сприятливі для можливості задоволення позову судом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту, оскільки надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з приписами цивільного процесуального законодавства України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Так, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При цьому, на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України судом враховуються висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.09.2019 у справі № 916/2755/18, від 12.03.2020 у справі № 916/548/19.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення солідарно з відповідачів пені.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" про стягнення солідарно з відповідачів підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст. ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю " СОЛ-АГРОТРЕЙД " (вул.1 Травня,1-А,каб.8,Чорноморськ,Одеська область,68000, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 112500грн. - заборгованість за кредитом, 3450грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 14400грн.- заборгованість у вигляді щомісячної комісії.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " СОЛ-АГРОТРЕЙД " (вул.1 Травня,1-А,каб.8,Чорноморськ,Одеська область,68000, ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул.Грушевського, 1Д, ) 1040,49 грн. судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 1040,49 грн. судового збору.

5. У решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст складено 16 січня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов