ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2070/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Панченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/2070/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго"

про стягнення 2 261 954,02 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бочева Л.А., довіреність № 467, дата видачі : 04.09.2020р.;

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" про стягнення боргу у загальній сумі 2 261 954,02 грн., з яких: 960 800,31 грн. - пені, 380 270,52 грн. - 3% річних та 920 883,19 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 8004/1718-ТЕ-23 від 01.09.2017р. щодо своєчасної оплати переданого газу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.11.2019р., залишеним без змін Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020р., позовні вимоги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. З КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто інфляційні нарахування в сумі 920 883,19 грн., 3% річних в сумі 380 270,52 грн., пеню в сумі 96 080,03грн. та судовий збір в сумі 33 929,31 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2020р. касаційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" задоволені частково. Рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі № 916/2070/19 скасовано. Справу № 916/2070/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

У Постанові Верховного суду у даній справі наявні вказівки, які в силу вимог ч.1 ст.316 ГПК України є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, та згідно з якими суди попередніх інстанцій встановили, що між сторонами договору були проведені розрахунки за надані послуги частково у спосіб визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, тобто сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які зазначені у договорі, однак визнали вимоги позивача про стягнення з відповідача сум інфляційних втрат та 3% річних на грошові кошти, які були сплачені у визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 спосіб обґрунтованими. Судами попередніх інстанцій зазначено, що частина заборгованості за отриманий згідно з договором природний газ оплачена відповідачем за рахунок власних коштів, при цьому первинні документи, що підтверджують факт оплати судами не досліджувалось, обставини за рахунок яких коштів погашена відповідна частина заборгованості не встановлювались.

Щодо зменшення розміру пені, судом необхідно було встановити наявність у позивача правових підстав для нарахування штрафних санкцій у вигляді пені на суму заборгованості, для чого необхідно встановити обставини, за рахунок яких коштів відбулося погашення відповідної частини заборгованості, однак зазначені обставини не були встановлені судами попередніх інстанцій під час розгляду справи № 916/2070/19.

13.07.2020р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач у підготовче засідання не з`явився та надав клопотання за вх.№20955/20 від 08.07.2020р., в якому просить суд відкласти розгляд справи №916/2070/19 на іншу дату та час, про що повідомити позивача належним чином.

Представник відповідача у підготовчому засіданні надав усні пояснення, згідно з якими відповідач не заперечує проти клопотання позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.08.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.; клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за вх.№20955/20 від 08.07.2020р. задоволено та відкладено підготовче засідання на 28.09.2020р.

У відзив на позов за вх.№21356/20 від 12.08.2020р. відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити частково, зменшивши загальну суму позовних вимог згідно наданого КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" розрахунку до 421 0931,5 грн., а саме: 3% річних на суму 98 251, 53 грн., та інфляційні втрати на суму 322 839, 97 грн., а також додатково зменшити пеню згідно з клопотанням про зменшення пені на 99%.

Відповідач зазначає, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки при нарахуванні боргу за прострочення сплати за поставлений природний газ позивачем до суми 27 900 053,09 грн. не враховані 9 961 465,23 грн. бюджетних коштів, сплачених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р.

Відповідач зазначає, що отримання державних коштів для компенсації пільг та субсидій за договором, підтверджуються відповідними платіжними дорученнями КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" про отримання бюджетних коштів від Управління соціального захисту населення Подільської міської ради та відповідними актами звірки розрахунків КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" та розпорядником коштів державного (місцевого) бюджету УСЗН Подільської МР за тепло та газ, про що також зазначено у абз. 13 на арк. 2 постанови Верховного Суду від 18.06.2020р. у даній справі.

12.08.20202р. за вх.№21358/20 до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить зменшити розмір пені на 99% у справі №916/2070/19, з посиланням, при цьому на те, що у позовних вимогах позивач не зазначає та не обґрунтовує суму збитків, які ним було понесено при неналежному виконанні договірних відносин відповідачем, що у сукупності з наявністю поважних причин відповідача щодо неможливості вчасно сплатити за договірні відносини неотримані бюджетні кошти, призводить до їх необґрунтованості та незаконності.

Також відповідач, звертає увагу на наявну заборгованість держави перед відповідачем, при цьому не зважаючи на тяжке матеріальне становище та відсутність достатніх коштів на банківських рахунках, основний борг відповідачем погашено в повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками.

Крім того, відповідач просить суд врахувати специфіку його господарської діяльності, а також наявність у відповідача обов`язку безперебійного постачання теплової енергії споживачам протягом опалювального сезону, низьку платоспроможність значної кількості споживачів теплової енергії, що призводить до відсутності у відповідача достатніх коштів на сплату своїх договірних відносин.

У відповіді на відзив за вх.№24501/20 від 16.09.2020р. позивач не погоджується з позицією відповідача і вважає, що відзив не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому не може бути прийнятий до уваги судом.

Позивав зазначає, що у додатковій угоді №1 до договору №8004/1718-ТЕ-23 від 01.09.2017р., сторони погодили з урахуванням п.11.3 договору та зазначили, що постанова КМУ від 04.03.2002 №256 не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором. Таким, чином, позивач вважає, що підстави звільнення від обов`язку сплати пені та відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України, у випадку здійснення розрахунків в порядку постанови КМУ від 04.03.2002 №256 можуть бути узгоджені лише сторонами в договорі, а не постановою КМУ №256.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, позивач в повному обсязі заперечив щодо його задоволення, зазначивши, що сторони на власний розсуд визначили вид забезпечення виконання зобов`язання неустойкою, а також про те, що НАК Нафтогаз України, як підприємство державного сектору економіки, є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, а відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ призведе до неможливості вчасно надати послуги з постачання природного газу, що спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї країни. Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове с становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

07.10.2020 від відповідача за вх. №26712/20 надійшли додаткові пояснення, в яких КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" зробив розрахунок на боргу станом на 01.01.2018р. у розмірі 357 933,88 грн. та станом на 01.02.2018р. у розмірі 2 309 403,15 грн. згідно наданого розрахунку до 20.04.2019р. та на підтвердження надав таблицю розрахунку боргу з урахуванням бюджетних коштів.

У підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання та якою закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 13.10.2020р. о 11:30, із викликом учасників справи у судове засідання.

28.10.2020р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" про зупинення провадження від 13.10.2020р. за вх. № 27353/20; зупинено провадження у справі №916/2070/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №903/918/19.

23.11.2020р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 11.11.2020р. за вх.. № 30230/20 про поновлення провадження у справі № 916/2070/19 задовольнити та поновити провадження у справі №916/2070/19 з 09.12.2020р.; призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на "09 "грудня 2020 р. о 12:30.

У судовому засіданні 09.12.2020р. судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви у судовому засіданні до 23.12.2020р. о 12:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

22.12.2020р. за вх.№34236/20 до господарського суду надійшло клопотання, в якому позивач повідомляє, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі за наявними матеріалами та просить суд здійснювати розгляд справи №916/2070/19 за відсутності представника позивача.

При цьому, у зв`язку із проведенням ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі, де розташований Господарський суд Одеської області та Південно-західний апеляційний господарський суд, судове засідання, яке призначене на 23.12.2020р. о 12:30, не відбулось.

За таких обставин, ухвалою господарського суду від 23.12.2020р. призначено розгляду справи по суті на 30.12.2020р. о 12:30 із викликом учасників справи у підготовче засідання. 24.12.2020р. учасників справи повідомлено телефонограмами.

28.12.2020р. за вх.№916/2070/20 до господарського суду надійшло клопотання, в якому позивач повідомляє, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі за наявними матеріалами та просить суд здійснювати розгляд справи №916/2070/19 за відсутності представника позивача.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 30.12.2020р. за участю представника відповідача проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, господарським судом встановлено:

01.09.2017 між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Постачальник) та Комунальним виробничим експлуатаційним підприємством Подільськтеплокомуненерго (Споживач) було укладено договір №8004/1718-ТЕ-23 постачання природного газу, згідно з яким постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Згідно до п.1.1., 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п.2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 5508,0 тис. куб. м., в тому числі по місяцях:

МісяцьОбсягМісяцьОбсяг
жовтень480,0січень1170,0
листопад860,0лютий1070,0
грудень960,0березень968,0
IV кв. 2017 р.2300,0I кв. 2018р. 3208,0
Пунктом. 2.4. договору встановлено, що підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п.3.7. договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

Відповідно до п. 3.7. договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з п.5.2. договору ціна за 1000 куб. метрів на дату укладання договору становить 4 942 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40 грн.

Умовами п. 6.1. договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Відповідно до п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством та цим договором.

Згідно з п.п.8.2., 8.3. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору, укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 12.1. договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. до 31.03.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

25.01.2018 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору, відповідно до якої Сторони уклали цю додаткову угоду про таке:

- абзац третій пункту 6.1. договору викласти в наступній редакції: Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором..

- пункт 8.2. та пункт 8.3. договору викласти в наступній редакції: У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002 №256. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору, підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору №8004/1718-ТЕ-23 від 01.09.2017р. позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 27 900 053,09 грн. що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання передачі природного газу від 31.10.2017р. на загальну суму 1 330 378, 49 грн., від 30.11.2017р. на загальну суму 4 119 267,70 грн., від 31.12.2017р. на загальну суму 5 165 010, 72 грн., від 31.01.2018р. на загальну суму 6 037 479, 30 грн., від 28.02.2018р. на загальну суму 5 425 485, 74 грн., від 31.03.2018р. на загальну суму 5 822 431, 14 грн.

При цьому, в підтвердження проведення відповідачем оплат за поставлений позивачем за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року природний газ в сумі 27900053,09 грн., позивач надав суду сальдо по підприємству КВЕП Подільськтеплокомуненерго та виписку по операцій по підприємству КВЕП Подільськтеплокомуненерго з 01.09.2017р. по 31.05.2019р.

Також, відповідачем надано суду платіжні доручення про перерахування коштів та виписку по рахунку КВЕП Подільськтеплокомуненерго, що підтверджують обставини щодо оплати частини заборгованості в сумі 9 961 465,23 грн. за рахунок бюджетних коштів, наданих відповідачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Отримання державних коштів для компенсації пільг та субсидій за договором від Управління соціального захисту населення Подільської міської ради, підтверджуються також актами звірки розрахунків КВЕП Подільськтеплокомуненерго та розпорядником коштів державного (місцевого бюджету) УСЗН Подільської МР.

Внаслідок, несвоєчасної оплати заборгованості за переданий газ, позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 960 800, 31 грн., 3% річних у сумі 380 270, 52 грн. та інфляційні втрати у сумі 920 883,19 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, природний газ, який поставлений позивачем на виконання умов договору на суму 27 900 053,09 грн., оплачений відповідачем у повному обсязі, але із порушенням строків оплати.

Більш того, частина грошових коштів в розмірі 9 961 465,23 грн. оплачені відповідачем за рахунок бюджетних коштів, наданих на підставі постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Відповідно до п. 8.2. Договору у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

З урахуванням викладеного, перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені становить 960 800, 31 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача та умовам пункту 8.2. та пункту 8.3. договору у редакції додаткової угоди №1 від 25.01.2018р. до договору, а саме: нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002 №256.

Водночас, вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені, з урахуванням відповідного клопотання Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго", суд виходить з наступного.

Позивач заперечує у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені, оскільки не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача.

Однак суд зазначає, що норми матеріального права, а саме ст.233 ГК України, яка кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені, суд враховуючи дискреційність повноважень суду щодо зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає наступне.

Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд враховує, специфіку господарської діяльності Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" на якого покладено обов`язок безперебійного постачання теплової енергії споживачем протягом опалювального сезону.

Також, судом приймається до уваги сплата відповідачем всього розміру вартості поставленого позивачем природного газу, а також враховуючи бюджетні кошти, які надходили незалежно від волі відповідача, що не заперечується позивачем.

Водночас судом враховується важкий фінансовий стан відповідача, який підтверджується, зокрема, виписками по рахункам відповідача, з яких вбачається розмір залишкових коштів у відповідача; збитковість діяльності відповідача, що підтверджується звітом про фінансові результати відповідача за 3 квартал 2019 та звітом про фінансові результати за І півріччя 2019р. та розрахунком обсягу заборгованості перед відповідачем в сумі 21061544 грн. за минулі періоди в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що вироблялись, транспортувались та постачались відповідачем населенню.

Поряд з цим, суд відзначає, що зменшення судом розміру неустойки, враховуючи положення ст.219 ГК України, яка регулює межі господарсько-правової відповідальності, порядок і умови зменшення розміру та звільнення від відповідальності, свідчить про те, що зменшення судом розміру стягуваної пені є проявом обмеження відповідальності боржника, та жодним чином не є звільненням його від відповідальності.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення пені на 90 %, що становить 96 080, 03 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

На думку суду, стягнення з відповідача такої суми пені компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків оплати отриманого природного газу, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також на підставі ч.4 ст.236 ГПК України суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.04.2020р. у справі №924/570/19.

Окрім того, вирішуючи питання про зменшення розміру пені господарським судом враховано, що нарахування пені здійснено позивачем із врахуванням оплат в розмірі 9 961 465, 23 грн., проведених відповідачем відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002 №256.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доданий позивачем до позовної заяви, згідно з яким розмір 3% річних становить 380 270,52 грн., та розмір інфляційних втрат становить 920 883, 19 грн., господарським судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснений позивачем без врахування суми оплат, проведених відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002 №256 в розмірі 9 961 465, 23 грн.

Отже, враховуючи вказівки, викладені у Постанові Верховного суду від 18.06.2020р. у даній справі, господарським судом здійснений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат із врахуванням проведених відповідачем оплат в розмірі 9 961 465, 23 грн.

При цьому, під час розрахунку, проведені відповідачем оплати в розмірі 9 961 465, 23 грн. враховані судом саме за період, який визначений самим позивачем при нарахуванні відповідачу пені.

Таким чином, розмір 3 % річних становить 286 277, 22 грн., а саме: за жовтень 2017р. 2 121, 44 грн., за листопад 3 789, 07 грн., за грудень 19 252, 22 грн., за січень 33 428, 64 грн., за лютий 61030,08 грн., за березень - 166 655, 77 грн.

Також, господарським судом здійснений розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким розмір інфляційних втрат становить 695 708, 94 грн., а саме: за жовтень 2017р. 2 592, 63грн., за листопад 15 096,42 грн., за грудень 54 229 грн., за січень 71 622, 46грн., за лютий 109 715, 07 грн., за березень 442 452, 73 грн.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат задовольняються господарським судом частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 286 277, 22 грн. та інфляційні втрати в розмірі 695 708, 94 грн.

Відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги викладене та підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовну заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у сумі 96 080 (дев`яносто шість тисяч вісімдесят) грн. 03 коп., 3% річних у сумі 286 277 (двісті вісімдесят шість тисяч двісті сімдесят сім) грн. 22 коп., інфляційні втрати у сумі 695 708 (шістсот дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісім) грн. 94 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 29 141 (двадцять дев`ять тисяч сто сорок одна) грн. 79 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 11 січня 2021 р.

Суддя Г.Є. Смелянець