ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Справа №5015/45/11 (914/1919/20)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мєгал" б/н та дати (вх.ЗАГС. №01-05/3603/20 від 08.12.2020)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 (суддя Чорній Л.З., повний текст складено 16.11.2020) про забезпечення доказів

у справі №5015/45/11(914/1919/20)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мєгал", м.Дніпро

до відповідача-1: Відкритого акціонерного товариства "Львівскладмаш", м.Львів

до відповідача-2: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, м.Львів

за участю 3-ї особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ТзОВ "Центр муніципального розвитку", м.Львів

про припинення права власності та закриття архівного розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи

в межах провадження у справі № 5015/45/11

за заявою: ТзОВ "Центр муніципального розвитку", м. Львів

про банкрутство Відкритого акціонерного товариства „Львівскладмаш", м.Львів

за участю представників:

від скаржника: адвокат Воробець С.І.

від ТзОВ «Центр муніципального розвитку»: представник Гарбузюк Р.О.

від інших учасників: не з`явилися

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 у справі №5015/45/11 (914/1919/20) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр муніципального розвитку" про забезпечення доказів у справі за вх. №2744/20 від 26.10.2020 задоволено частково. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Мєгал" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну стану частково зруйнованої будівлі складу під літерою "П-1", розміщеного по вул.Городоцькій,355-3 у м.Львові на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029, в тому числі, але не виключно, шляхом руйнування бетонного твердого покриття та фундаменту на території земельної ділянки по вул.Городоцькій, 355-3, у м.Львові на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029, в решті заяви відмовлено. Підготовче засідання суду відкладено на 24.11.2020.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу повністю, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТзОВ "Центр муніципального розвитку" про забезпечення доказів відмовити у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 справу № 5015/45/11 (914/1919/20) передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою від 10.12.2020 відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 23.12.2020.

21.12.2020 на адресу суду від ТзОВ «Центр муніципального розвитку» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 23.12.2020 суд оголосив короткий зміст викладеного у відзиві клопотання ТзОВ «Центр муніципального розвитку» про витребування у апелянта оригіналу поданого ним доказу - фотографій, зокрема, портативного пристрою, сервера, системи резервного копіювання чи іншого пристрою, на яком зберігається оригінал поданого доказу, з метою встановлення дати виготовлення фотографій.

Представник ТзОВ «Центр муніципального розвитку» залишив вказане клопотання на розсуд суду.

Колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила відмовити у задоволенні клопотання про витребування оригіналу доказу.

Представник апелянта надав суду пояснення щодо обставин справи, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржену ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Представник ТзОВ «Центр муніципального розвитку» зазначив, що вважає оскаржену заяву суду першої інстанції обгрунтованою з огляду на наявність у справі великої кількості взаємосуперечливих доказів, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники апеляційного провадження явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили.

Відповідно до ч.2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, а також те, що заявник клопотання про забезпечення доказів подав у встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 у справі №5015/45/11(914/1919/20), перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід скасувати, з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №5015/45/11 (914/1919/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мєгал" до Відкритого акціонерного товариства "Львівскладмаш", Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про припинення права власності та закриття архівного розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи (в межах справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Львівскладмаш").

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

23.08.2019 ТзОВ "Мєгал" набуло право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою м.Львів, вул.Городоцька, 355-3: нежитлова будівля під літ. «Н-2», «Н-1» (виробничий корпус зі складами загальною площею 5014,7 кв.м.); нежитлова будівля під літерою «Р-1» (магазин загальною площею 50,3 кв.м.); нежитлова будівля під літ «С-1» (прохідна загальною площею 15,9 кв.м.).

Земельна ділянка, на якій розташоване майно, належить Львівській міській раді на праві комунальної власності.

16.10.2019 позивач дізнався з інформаційної довідки №184866673 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 355-3(маленька літера «з»), знаходиться нежитлова будівля під. літ «П-1» - склад загальною площею 513,6 кв.м. за реєстраційним номером майна 12902490, власником якого є ВАТ «Львівскладмаш».

Позивач стверджує, що на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029 за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 355-3, відсутній об`єкт нерухомості - нежитлова будівля під. літ «П-1» - склад загальною площею 513,6 кв.м. та просить припинити право власності ВАТ «Львівскладмаш» на зазначений об`єкт нерухомості внаслідок знищення майна, закрити архівний розділ «відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно», запис про яке внесено до 01.01.2013, стосовно відомостей про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 12902490 - нежитлова будівля загальною площею 513,6 кв.м. за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 355-з, та відомостей про права власності ВАТ «Львівскладмаш», закрити реєстраційну справу.

26.10.2020 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ТзОВ "Центр муніципального розвитку", звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про забезпечення доказів.

У заяві третя особа стверджує, що в межах справи №904/3388/15 про банкрутство ТзОВ «Геолсервіс», яка знаходиться в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області, розглядається є визнання недійсним аукціону з продажу майна ТзОВ «Геолсервіс», зокрема, і об`єктів нерухомості за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 355-3, ТзОВ «Мєгал» залучено у цій справі третьої особою, що не заявляє самостійних вимог, як власника спірного майна.

Окрім того, третя особа зазначає, що документами технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, належного ВАТ «Львівскладмаш» та висновком експертизи підтверджується, що будівля складу під літ. «П-1» на Городоцькій, 353-3, у м. Львові, є зруйнованою частково (наявними є тільки бетонна підлога та фундамент), відтак є підстави, передбачені ст.93 ГПК України, визнати їх речовим доказом у справі.

Заявник зазначає, що тільки за умови незмінності стану частково зруйнованого об`єкту можливим є встановити обґрунтованість поданих письмових доказів, а також підставність чи безпідставність позовних вимог, та просить заборонити ТзОВ "Мєгал" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну стану частково зруйнованої будівлі складу під літерою "П-1", розміщеного по вул.Городоцькій,355-3 у м.Львові на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029, в тому числі, але не виключно, шляхом руйнування бетонного твердого покриття та фундаменту на території земельної ділянки по вул.Городоцькій, 355-3 у м.Львові на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029.

Крім цього, заявник вважає, що належні ТзОВ "Мєгал" об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 355-3, і їх належність позивачу також є речовими доказами підстав позову. Оскільки правомірність відчуження об`єктів нерухомого майна в ліквідаційній процедурі ТзОВ «Геолсервіс» оскаржується в суді, ТзОВ «Мєгал» може мати намір відчужити об`єкти нерухомого майна з метою запобігання негативних наслідків для підприємства, таке відчуження надасть новому власнику право звернутися до суду з оскарженням права власності ВАТ «Львівскладмаш», що в свою чергу затягує ліквідаційну процедуру та унеможливлює затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ВАТ «Львівскладмаш».

Відтак, третя особа просить накласти заборону відчуження на:

1) нежитлову будівлю під літерою "С-1" - прохідна, загальною площею 15,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м Львів, вул.Городоцька, буд. 355-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12902392, право власності на яке зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мєгал" (49098, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Любарського, буд.159; ідентифікаційний код 43163872);

2) нежитлову будівлю під літерою "Р-1" - магазин, загальною площею 50,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, буд. 355-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12901380, право власності на яке зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мєгал" (49098, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Любарського, буд.159; ідентифікаційний код 43163872);

3) нежитлову будівлю під літерою "Н-2"; "Н-1" - виробничий корпус зі складом, загальною площею 5014,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, буд. 355-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12901741, право власності на яке зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мєгал" (49098, Дніпропетровська обл., м Дніпро, вул.Любарського, буд.159; ідентифікаційний код 43163872).

Оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд задоволив вказану заяву про забезпечення доказів частково, а саме ухвалив заборонити ТзОВ "Мєгал" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну стану частково зруйнованої будівлі складу під літерою "П-1", розміщеного по вул.Городоцькій, 355-3 у м.Львові на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029, в тому числі, але не виключно, шляхом руйнування бетонного твердого покриття та фундаменту на території земельної ділянки по вул.Городоцькій, 355-3 у м.Львові на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029, в решті заяви відмовив.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд врахував, що позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на земельній ділянці за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355-3 відсутній об`єкт нерухомості - нежитлова будівля під літ. "П-1" - склад загальною площею 513,6 кв.м. за реєстраційним номером майна 12902490, при цьому відсутній як об`єкт нерухомості, так і будь-які складові будівлі (фундамент, підлога і таке інше), натомість, ТзОВ "Центр муніципального розвитку" у заяві про забезпечення доказів вказує, що частково зруйнована будівля складу під літ. "П-1" за реєстраційним номером майна 12902490 є речовим доказом у справі, за умови незмінності стану якого видається можливим встановити обґрунтованість поданих письмових доказів, а також підставність, або безпідставність позовних вимог.

Відтак, з метою уникнення знищення доказів, що мають істотне значення для вирішення цієї справи в цілому, а саме, для недопущення зміни стану речового доказу місцевий господарський суд застосував забезпечення доказу шляхом заборони вчиняти дії щодо вказаного доказу (об`єкта нерухомого майна).

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 11.11.2020 і наводить наступне обґрунтування.

В мотивувальній та резолютивній частині ухвали, що оскаржується, Господарський суд Львівської області наводить висновки, що не є притаманними поточній стадії судового процесу - підготовчому провадженню. Зокрема, на переконання скаржника, суд дійшовши висновку про необхідність забезпечення доказів шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну стану частково зруйнованої будівлі складу під літ. «П», розміщеного по вул. Городоцькій, 353-3 у місті Львові, повністю погодився із позицією заявника заходів забезпечення доказів у питанні наявності залишків будівлі на місці колишнього розташування. В той же час позовна заява ґрунтується на відсутності такого майна, що підтверджується судовою будівельно-технічною експертизою та земельно-технічною експертизою від 17.09.2020, виконаною на замовлення позивача.

Таким чином, суд на стадії підготовчого провадження фактично прийняв рішення по суті на користь відповідача, стверджуючи що будівля «П-1» частково зруйнована.

Скаржник звертає увагу, що суд першої інстанції порушив принцип рівності сторін, оскільки замість вирішення питання зібрання доказів, надав перевагу доказам третьої особи - ТзОВ «Центр муніципального розвитку», яка не є володільцем спірного об`єкту. В оскарженій ухвалі суд не взяв до уваги висновок експертизи, виконаний ТзОВ «Судово-експертне бюро України» від 17.09.202, виконаний на замовлення позивача, яким встановлено відсутність спірної будівлі чи її залишків за місцем розташування, однак, взяв до уваги довідку БТІ, надану третьою особою, визначивши таку як «матеріали інвентаризації», ніби-то проведеної у 2017 році, а також матеріали експертизи, виконані на замовлення ТзОВ «Центр муніципального розвитку», яке при замовленні експертизи вказало себе володільцем спірного майна.

Окрім того, скаржник вважає, що резолютивна частина оскарженої ухвали не містить чіткої вказівки щодо способу її виконання. Так, позивачу заборонено вчиняти дії відносно того, що не існує, а саме об`єкта нерухомості, бетонної підлоги та фундаменту. На земельній ділянці, зазначеній в оскарженій ухвалі, розміщені об`єкти нерухомості, надані в оренду юридичним особам, бетонне покриття на території земельної ділянки використовується для під`їзду та розвантаження вантажного транспорту і руйнування бетонного покриття призвело б до заблокування господарської діяльності позивача та інших осіб (орендарів), зокрема, неможливості використання під`їзду від воріт до складських приміщень за призначенням. З таких же причин державний виконавець може заблокувати господарську діяльність позивача та інших осіб (орендарів), тому висновок суду про те, що забезпечення доказів не призведе до порушення прав інших осіб є помилковим. Позивач заявляє про відсутність наміру знищувати тверде бетонне покриття на земельній ділянці з кадастровим номером :05:010:0029 на шкоду своїм інтересам.

Також суд не залучив до участі у справі фактичного власника земельної ділянки - Львівську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, хоча позивач зазначав в позовній заяві Львівську міську раду як третю особу.

До апеляційної скарги апелянт долучив копію фотографії, зробленої 12.07.2007 на місці розташування складу «П-1» під час будівництва поряд рампи, де як зазначає, апелянт, зафіксована відсутність бетонного покриття земельної ділянки, яке на той момент ще не було збудоване, а також копію доказів з матеріалів справи №5015/45/11 про банкрутство ВАТ «Львівскладмаш» (з посиланнями на аркуші матеріалів справи), якими на думку апелянта, підтверджено фактичну відсутність (знищення, руйнування) нерухомого майна будівлі складу під літерою «П»: копії актів перевірки знаходження (відсутності) банкрута та його активів від 02.11.2012 та від 03.12.2012, складених представниками кредитора та арбітражним керуючим Сольським В.С., копію листа арбітражного керуючого Липського С.І. від 17.04.2015. Також до апеляційної скарги додано копію висновку експерта №27 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за заявою директора ТзОВ «Мєгал» від 17.09.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «Центр муніципального розвитку» заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та зазначає, що матеріали справи містять докази на підтвердження взаємовиключних обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи. На переконання заявника, оскаржена ухвала постановлена в підготовчому засіданні і суд доказів не досліджував, в ухвалі не вказував про встановлення будь-яких обставин щодо суті спору. Зміст оскарженої ухвали свідчить про необґрунтованість доводів апелянта щодо висновків суду про фактичну наявність частково зруйнованої будівлі: мотивувальна частина ухвали ґрунтується на необхідності недопущення зміни стану речового доказу, а резолютивна викладена з дотриманням принципу диспозитивності. Недопущення зміни стану речового доказу спрямоване на забезпечення як доказів повного знищення майна так і доказів часткового руйнування.

Заявник вважає, що правовий інститут забезпечення доказів передбачає право і повноваження суду з урахуванням обставин справи за своїм внутрішнім переконанням надати оцінку доводам заявника про наявність підстав для надання забезпечення доказу або відмову у ньому. Зруйнувати бетонну підлогу і влаштувати асфальтне покриття на місці розміщення будівлі можливо за короткий проміжок часу, тому враховуючи, що позивач контролює територію, забезпечення судом незмінності стану речового доказу на час розгляду справи є обґрунтованим та виправданим.

Також заявник зазначає, що апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів про порушення судом правил статей 110-112 ГПК України із зазначенням конкретного змісту порушення і фактично зводиться до викладення апелянтом власного трактування обставин справи, які судом ще не встановлювались, та правової оцінки доказів і обставин справи, яка судом ще не здійснювалась, та які не мають безпосереднього значення для вирішення судом питання про забезпечення доказу. Оскільки ухвала містить припис про заборону руйнування твердого бетонного покриття, а не заборону користуванням, необґрунтованими та бездоказовими є доводи апелянта щодо можливості державним виконавцем заблокувати господарську діяльність позивача чи інших юридичних осіб, доказів відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Окрім того, враховуючи, що апелянт у скарзі стверджує про відсутність наміру знищувати бетонне покриття, оскаржена ухвала не може порушувати його прав чи інтересів.

Щодо долучених до апеляційної скарги доказів заявник вказує, що такі не були предметом дослідження в суді першої інстанції, перешкоди подання таких доказів до суду першої інстанції були відсутніми, подана апелянтам копія фотографії не є допустимим доказом.

Інші учасники справи правом подання відзиву не скористались.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч.1 ст.111 ГПК України у заяві про забезпечення доказів, серед іншого, зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Із наведених процесуальних норм вбачається, що для задоволення заяви про забезпечення доказів необхідним є доведення наявності достатньо обґрунтованих підстав припускати, що такий засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

ТзОВ «Центр муніципального розвитку» обґрунтував необхідність забезпечення доказів тим, що позивач використовує наявну бетонну підлогу для складування товарів і фактично контролює територію, на якій розміщений частково зруйнований об`єкт, відтак є реальна загроза зміни стану об`єкта як речового доказу, який може підтвердити обґрунтованість поданих суду письмових доказів.

Водночас, позивач та третя особа не заперечують тієї обставини, що земельна ділянка, на якій було чи є розташоване спірне майно, належить до комунальної власності Львівської міської ради. При цьому заявник стверджує, що доступ до території обмежений, а позивач вказує, що на території здійснюють господарську діяльність інші юридичні особи - орендарі нежитлових приміщень, належних позивачу, і перешкод у доступі до території немає.

В оскарженій ухвалі зазначено, що 19.10.2020 заявник подав суду першої інстанції письмові пояснення, до яких долучено ряд письмових доказів, в тому числі висновок судового експерта, складений 25.09.2020 на замовлення ТзОВ «Центр муніципального розвитку» за результатом будівельно-технічної експертизи об`єктів нерухомого майна за адресою м.Львів, вул.Городоцька, 353-3.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що факт проведення проведення експертизи на замовлення учасника справи за адресою м.Львів, вул.Городоцька, 353-3, свідчить про те, що доступ до території не є обмеженим чи заблокованим.

Окрім того, в разі реального наміру знищення спірного майна з метою доведення підставності позовних вимог, позивач не був позбавлений можливості здійснити такий намір до моменту подання позову. Натомість сторони не заперечують існування твердого бетонного покриття на момент розгляду апеляційної скарги, хоча, позивач стверджує, що бетонне покриття поставлене на відкритий ґрунт, а третя особа стверджує, що бетонне покриття є залишками бетонної підлоги та фундаменту спірної нежитлової будівлі - складу.

Слід звернути увагу, що сам лише факт перебування речового доказу на земельній ділянці, на якій також розміщене нерухоме майно позивача, не є достатньою підставою припускати, що засіб доказування може бути втрачений.

Окрім того, з огляду на предмет та підставу позову у цьому спорі сам факт наявності чи відсутності залишків зруйнованого складу є предметом доведення.

Тому, визнавши речовим доказом частково зруйновану будівлю складу під літерою «П-1», розміщеного за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 353-3, суд першої інстанції у підготовчому засіданні встановив обставину, яка підлягала доведенню під час розгляду по суті спору.

На переконання колегії суддів, заява третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у цьому випадку є за своєю суттю та змістом заявою про забезпечення позову.

В той же час колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржену ухвалу не надав належної оцінки доказам позивача, оскільки встановлення обставин справи відбувається під час розгляду справи по суті.

З огляду на положення ч.1 ст.269 ГПК України, колегія суддів не надає оцінку доказам, доданим скаржником до апеляційної скарги, оскільки такі подані на підтвердження обставин справи та стосуються суті спору.

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 в частині забезпечення доказів та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТзОВ «Центр муніципального розвитку» про забезпечення доказів.

Судовий збір, сплачений ТзОВ «Мєгал» за подання апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, при винесенні судом першої інстанції судового рішення, яким буде закінчуватись судовий розгляд по суті, слід покласти на третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ТзОВ «Центр муніципального розвитку».

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мєгал" б/н та дати (вх.ЗАГС. №01-05/3603/20 від 08.12.2020) - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 у справі №5015/45/11(914/1919/20) в частині забезпечення доказів (пункти 1-2 резолютивної частини) - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТзОВ «Центр муніципального розвитку» про забезпечення доказів відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали оскарження повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 04.01.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.