ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Справа №924/989/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Коломис В.В.,

суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрінтек" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року, суддя Смаровоз М.В., повний текст складено 06 листопада 2020 року, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техармапром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрінтек"

про стягнення 258 000,00 грн. - основної заборгованості, 17591,47 грн. - пені, 5927,2 грн. - 3% річних, 2441,88 грн. - інфляційних втрат

Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2020 року, ТОВ "Техармапром" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ТОВ "Компанія Укрінтек" про стягнення 283 960,55 грн., з яких: 258 000,00 грн. - основної заборгованості, 17 591,47 грн. - пені, 5 927,20 грн. - 3% річних, 2 441,88 грн. - інфляційних втрат.

22 вересня 2020 року, у відзиві на позовну заяву, ТОВ "Компанія Укрінтек" визнало позовні вимоги, однак просило частково задоволити позов, зменшивши розмір неустойки на 90% - до 1 759,15 грн.

04 листопада 2020 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області було частково задоволено позов ТОВ "Техармапром" до ТОВ "Компанія Укрінтек" про стягнення 258 000,00 грн. - основної заборгованості, 17 591,47 грн. - пені, 5 927,20 грн. - 3% річних, 2 441,88 грн. - інфляційних втрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 258 000,00 грн. - основної заборгованості, 8 795,73 грн. - пені, 5927,20 грн. - 3% річних, 2441,88 грн. - інфляційних втрат та 4259,4 грн. - судового збору.

ТОВ "Компанія Укрінтек", у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати повністю або частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити його, яким зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на 90%, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки суд, не в повному обсязі оцінив докази обставин, з якими пов`язано право суду на зменшення неустойки, та безпідставно задоволив клопотання товариства в частині зменшення неустойки лише на 50%.

Крім того, не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з нього судових витрат у повному розмірі - 4 259,40 грн., так як судом не враховано положення ч.1 ст. 130 ГПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті (про це зазначено у відзиві від 22 вересня 2020 року), позивачу повертається з Державного Бюджету 50% судового збору, що дорівнює 2 129,71 грн., тобто це повернення не залежить від того чи приймається судом в подальшому рішення про зменшення неустойки чи ні.

Позивач не скористався своїм правом відзиву на апеляційну скаргу, проте його відсутність, відповідно ст. 165 ГПК України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

30 листопада 2020 року, на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження з тих підстав, що:

- апелянтом не зазначено, яке рішення має прийняти суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги, а лише перераховано перелік можливих рішень ("змінити, скасувати, ухвалити нове рішення, повністю чи у відповідній частині"), тобто апеляційні вимоги є неконкретизованими;

- апелянт посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було враховано положення ч.1 ст. 130 ГПК України, оскільки ним було визнано позовні вимоги, таким чином, вводячи суд в оману щодо факту визнання позовних вимог, намагається незаконно повернути 50% судового збору та надати суду апеляційної інстанції недостовірні дані по суті спору;

- апелянтом не надано жодного документу, який би посвідчував повноваження Поноженко Т.О. щодо права подання апеляційної скарги та вчинення будь-яких інших процесуальних дій в межах апеляційного перегляду справи, що прямо передбачено ст. 258 ГПК України.

07 грудня 2020 року, оскільки Поноженко Т.О. є директором ТОВ "Техармапром" і зазначені представником позивача обставини не є підставами для відмови у відкритті апеляційного провадження, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Компанія Укрінтек" і призначено її до розгляду на 23 грудня 2020 року.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, хоча були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи вимоги ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, за наявності відповідного клопотання, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представників сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

22 жовтня 2019 року, між ТОВ "Техармапром", як постачальником, та ТОВ "Компанія Укрінтек", як покупцем, було укладено Договір поставки №2210/1, згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця продукцію, зазначену у рахунках-фактурах (товар), а покупець зобов`язується прийняти її та оплатити за цінами, зазначеними у рахунках-фактурах.

Відповідно до п.2.3 Договору №2210/1, перехід права власності на товар здійснюється в момент передачі-прийняття товару та оформлення відповідних документів: накладна в 2-х примірниках, рахунок-фактура в 1 примірнику (оригінал).

Відповідно до п.2.2 Договору №2210/1, розрахунок за поставлену продукцію здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника з відстрочкою платежу до 30 календарних днів з моменту здійснення поставки товару.

12 грудня 2019 року, ТОВ "Техармапром" було направлено ТОВ "Компанія Укрінтек" товар: "Протигаз ГП-7" у кількості 1 292 комплектів на суму 697 680,00 грн. з ПДВ. (товарно-транспортна накладна №Р33).

12 грудня 2019 року, за видатковою накладною №33, підписаною відповідальною особою покупця за довіреністю №764 від 11 грудня 2019 року, ТОВ "Техармапром" поставило продукцію "Протигаз ГП-7" у кількості 1 292 комплектів ТОВ "Компанія Укрінтек", яку отримано останнім.

22 жовтня 2019 року, ТОВ "Техармапром" направило рахунок на оплату №14 від на 697 680,00 грн. з ПДВ.

09 грудня 2019 року, ТОВ "Компанія Укрінтек" платіжним дорученням №23 здійснило 50% оплати поставленого товару у розмірі 348 840,00 грн. з ПДВ.

Також, ТОВ "Компанія Укрінтек" у погашення заборгованості за поставлений товар, перерахувало ТОВ "Техармапром":

- платіжним дорученням №233 від 03 квітня 2020 року на суму 18 840,00 грн.;

- платіжним дорученням №7338 від 22 квітня 2020 року на суму 12 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №250 від 07 травня 2020 року на суму 15 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №7696 від 04 серпня на суму 33 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №7713 від 06 серпня 2020 року на суму 12 000,00 грн., а всього на загальну суму 90 840,00 грн. (з ПДВ).

30 липня 2020 року, ТОВ "Техармапром" направило ТОВ "Компанія Укрінтек" претензію №30072020-1, в якій вимагало протягом 10 днів з моменту отримання претензії сплатити 327 260,88 грн., з яких: 303 000,00 грн. - сума основного боргу, 16 458,36 грн. - пені, 5360,64 грн. - 3% річних та 2441,88 грн. - інфляційних збитків. (а.с.32-35)

10 серпня 2020 року, у відповіді на претензію, ТОВ "Компанія Укрінтек" визнало у повному обсязі суму заборгованості. (а.с.36)

01 вересня 2020 року, оскільки боржником порушено строки оплати за поставлену продукцію, ТОВ "Техармапром" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ТОВ "Компанія Укрінтек" про стягнення 283 960,55 грн., з яких: 258 000,00 грн. - основної заборгованості, 17 591,47 грн. - пені, 5 927,20 грн. - 3% річних, 2 441,88 грн. - інфляційних втрат. (а.с.1-10)

22 вересня 2020 року, у відзиві на позовну заяву, ТОВ "Компанія Укрінтек" визнало позовні вимоги, однак просило частково задоволити позов, зменшивши розмір неустойки на 90% - до 1 759,15 грн. (а.с.54-56)

04 листопада 2020 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області було частково задоволено позов ТОВ "Техармапром" до ТОВ "Компанія Укрінтек" про стягнення 258 000,00 грн. - основної заборгованості, 17 591,47 грн. - пені, 5 927,20 грн. - 3% річних, 2 441,88 грн. - інфляційних втрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 258 000,00 грн. - основної заборгованості, 8 795,73 грн. - пені, 5927,20 грн. - 3% річних, 2441,88 грн. - інфляційних втрат та 4259,4 грн. - судового збору. (а.с.135-137)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ГПК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено з матеріалів справи, 22 жовтня 2019 року, між ТОВ "Техармапром" та ТОВ "Компанія Укрінтек" було укладено Договір поставки №2210/1, згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця продукцію (товар), зазначену у рахунках-фактурах, а покупець зобов`язався прийняти її та оплатити за цінами, зазначеними у рахунках-фактурах.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, товарно-транспортною накладною №Р33 від 12 грудня 2019 року, видатковою накладною №33 від 12 грудня 2019 року та рахунком на оплату №14 від 22 жовтня 2019 року підтверджено факт поставки ТОВ "Компанія Укрінтек" продукції на суму 697 680,00 грн., однак відповідач отримавши товар на вказану суму свій обов`язок по його оплаті виконав частково на 439 680,00 грн, чим допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 258 000,00 грн., яка підлягає стягненню на користь ТОВ "Техармапром" і підставно була стягнута судом першої інстанції.

Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 5 927,20 грн. - 3% річних та 2 441,88 грн. - інфляційних втрат за прострочення розрахунку, а також 17 591,47 грн. - пені.

Господарський суд першої інстанції задоволив позов в частині 5 927,20 грн. - 3% річних, 2 441,88 грн. - інфляційних втрат та зменшив на 50% - до 8795,73 грн. розмір заявленої позивачем пені.

У своїй апеляційній скарзі ТОВ "Компанія Укрінтек" не погоджується в частині стягнення з нього 8795,73 грн. - пені та просить зменшити її розмір на 90% від заявленої позивачем - до 1759,15 грн.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В мотивувальній частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначено, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом суду, який виходячи з інтересів сторін та врахував ступінь виконання зобов`язання боржником, причини неналежного ним виконання зобов`язання, період прострочення виконання зобов`язання, наслідків його порушення, відповідності розміру неустойки (штрафу, пені), що стягується, її наслідкам, поведінку винної особи (вжиття чи невжиття нею заходів щодо виконання зобов`язання, добровільне усунення нею порушення та його наслідків), дійшов правомірного висновку про можливість її зменшення на 50% до 8 795,73 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у повному розмірі, колегія суддів зазначає, що за ч.1 ст. 130 ГПК України у разі визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, позивачу повертається з Державного Бюджету 50% судового збору.

Визнання позову до початку розгляду справи по суті є наслідком, відповідно до ч.4 ст. 185 ГПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення.

Проте, визнаючи позовні вимоги, відповідач просив позов задоволити частково, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави прийняти рішення у підготовчому засіданні та застосовувати ч.1 ст. 130 ГПК України щодо повернення позивачу 50% судового збору.

Інші заперечення, викладені у апеляційний скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі наведеного, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, надані сторонами, перевіривши об`єктивність прийняття рішення судом першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року слід залишити без змін, а апеляційну скарга без задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року справі №924/989/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрінтек" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Матеріали справи №924/989/20 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "22" грудня 2020 року.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.