ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1393/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36

до Дочірнього підприємства «Електромонтаж-424», м. Черкаси, вул. Хоменка, 7

про стягнення 152472,94 грн заборгованості та санкції по землі,

за участю повноважних представників сторін:

представники сторін участі не брали.

Черкаська міська рада звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства «Електромонтаж-424» про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 20.01.2004 в розмірі 152472,94 грн, з яких:

- 149818,69 грн - заборгованість за договором,

- 2654,25 грн - пеня,

та відшкодування судових витрат.

Позивач свого представника в засідання суду не направив, витребувані документи не надав.

Ухвала суду, направлена на юридичну адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою пошти - «вибули».

Ухвала суду направлена на адресу засновника підприємства - ТОВ «Логор» м. Київ, також розміщено оголошення на сайті суду про дату та місце проведення судового засідання.

Суд відкладав проведення судового засідання, належно повідомивши учасників та засновників відповідача, та розмістивши оголошення про дату і місце проведення засідання на сайті господарського суду Черкаської області.

Суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та безпосередню участь у судовому засіданні.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Адреси сторін в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресам, що вказані в реєстраційних документах сторін та витягах з ЄДРПОУ.

Інших доказів сторонами не надано. Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

У судовому засіданні 24.12.2020 були підписані вступна та резолютивна частини рішення суду без його проголошення.

Судом з`ясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 22.11.2001 №1322 Відповідачу надані в оренду терміном на 49 років земельні ділянки загальною площею 16033,98 м2, що знаходяться у м. Черкаси:

- по вул. Хоменка, 5 площею 1885,6 м2 земель трьох і більше поверхової житлової забудови під існуючий гуртожиток;

- по вул. Хоменка, 7 площею 13532,3 м2 земель промисловості піж існуючу виробничу базу (адміністративний корпус, прохідна, гараж для службового транспорту, майстерня, складські приміщення);

- по вул. Енгельса (Чорновола), 71, площею 616,08 м2 земель, що використовуються в комерційних цілях під існуючий блок обслуговування.

20 січня 2004 між сторонами був укладений договір оренди земельних ділянок, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 22 січня 2004 року за №598 (далі - Договір).

Вказаний договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їх печатками. Копія вказаного договору знаходиться в матеріалах справи (а.с. 11-16).

Відповідно до умов договору Відповідач зобов`язався щомісячно до 30 числа, наступного за звітним, вносити орендну плату за землю (п. 3.4).

Відповідно до пункту 3.2 Договору річна орендна плата за земельні ділянки встановлюється:

- грошова оцінка ділянки по вул. Енгельса, 71 становить 167115 грн., річна орендна плата 7520 грн.;

- грошова оцінка ділянки по вул. Хоменка, 7 становить 1966797 грн., річна орендна плата 17156 грн.;

- грошова оцінка ділянки по вул. Хоменка, 5 становить 199208 грн., річна орендна плата 1992 грн.

Пунктом 3.3 Договору сторони визначили, що розмір грошової оцінки та орендної плати не є сталим і змінюється в зв`язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі вимог діючого законодавства. В таких випадках розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього Договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань по сплаті орендної плати позивач неодноразово звертався до суду про стягнення заборгованості з орендної плати за цим же Договором.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 18.04.2018 у справі №925/1647/17 було присуджено до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 22.01.2004 по 31.10.2017 включно у розмірі 289444,22 грн основного боргу та 9450,14 грн - пені.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 у справі №925/1172/18 було присуджено до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 01.11.2017 по 30.09.2018 включно у розмірі 159006,88 грн основного боргу та 11315,90 грн - пені.

Наступне нарахування відповідачу орендної плати продовжувалось, починаючи від 01.10.2018.

Відповідачеві вже було припинено користування частиною земельної ділянки комунальної власності в межах міста, що відображено в рішенні господарського суду у справі №925/1647/17.

Рішенням Черкаської міської ради від 02.10.2019 №2-4836 відповідачу припинено право користування залишком земельної ділянко площею 0,8096 га по вул. Хоменка, 7 (а.с. 7).

Тобто, при придбанні ТОВ «МБК Консул» нерухомого майна за адресою: вул. Хоменка, 7 та вилученням у відповідача земельної ділянки 0,8096 га за цією адресою спірний договір оренди землі припинив свою дію відповідно до приписів ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

Відповідач не виконав умови Договору належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по орендній платі за землю в розмірі 149818,69 грн основного боргу за період з 01.10.2018 по 01.10.2019 при розмірі орендної плати 12484,890 грн. в місяць.

Окрім того, відповідно до умов договору на суму боргу відповідачу нарахована пеня в сумі 2654,25 грн. за прострочення грошового зобов`язання.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу в дохід місцевого бюджету.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів підтвердження повного внесення орендної плати - не надав.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд враховує, що позивач є органом місцевого самоврядування, в своїй повсякденній діяльності керується нормами ст. 19 Конституції України та приписами ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - та діє лише у спосіб, встановлений Законом (і не інакше).

Правові основи діяльності відповідача врегульовані положеннями Конституції України, нормами Цивільного кодексу та Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, відносини між сторонами слід розцінювати як відносини з оренди земельних ділянок в межах населеного пункту, що врегульовано вимогами гл. 58 Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», положеннями Земельного кодексу України, положеннями Податкового кодексу України в частині внесення орендної плати за землю. Суд вважає, що сторонами Договору оренди досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

В силу п. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно частини 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку - є господарським зобов`язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з положеннями ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст.ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

В статті 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані:

а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки;

б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату;

г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі;

д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом;

е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 18.04.2018 у справі №925/1647/17 було присуджено до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 22.01.2004 по 31.10.2017 включно у розмірі 289444,22 грн основного боргу та 9450,14 грн - пені.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 у справі №925/1172/18 було присуджено до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 01.11.2017 по 30.09.2018 включно у розмірі 159006,88 грн основного боргу та 11315,90 грн - пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наступне нарахування відповідачу орендної плати продовжувалось, починаючи від 01.10.2018.

В 2018 - 2019 роках у зв`язку зі щорічною індексацією грошової оцінки землі (коефіцієнт індексації - 1,0) розмір орендної плати залишився без змін, а саме 12484,89 грн.

Таким чином, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача за період з 01.10.2018 по 01.10.2019 всього 149818,69 грн орендної плати.

Заборгованість не сплачена.

Відповідач розмір, строки та підстави заборгованості по орендній платі за землю в сумі 149818,69 грн не спростував та не заперечив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Договір про забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки укладено в письмовому виді відповідно до приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст.ст. 230, 232 ГК України.

Пунктом 8.3 Договору сторони узгодили, що за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку. Статтею 129 Податкового кодексу України визначено, що пеня нараховується на суму боргу із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ.

Виходячи з цього, Позивачем на суму боргу нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня у розмірі 2654,25 грн.

Розрахунок пені перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Розрахунок пені виконано вірно та не перевищує суми можливого нарахування санкцій, тому 2654,25 грн пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідач не заявляв про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів суду про проведення розрахунку з бюджетом.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності - недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - в тому числі з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін: (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача (управненої сторони) 2287,09 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: дочірнього підприємства «Електромонтаж-424», м. Черкаси, вул. Хоменка, 7, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь міського бюджету м. Черкаси через Черкаську міську раду, м. Чекаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний (балансовий рах. №UA0023002, одержувач платежу: УК у м. Черкасах/Черкаси/код платежу 18010600, , банк: Казначейство України (ел. адм. подат.), призначення платежу: орендна плата за землю з юридичних осіб)

заборгованість за договором оренди землі в сумі 149818,69 грн та пеню в сумі 2654,25 грн.

Стягнути з відповідача: дочірнього підприємства «Електромонтаж-424», м. Черкаси, вул. Хоменка, 7, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий, за такими реквізитами:

рахунок UA0086317, банк отримувача: УДКСУ у м. Черкасах, отримувач: Департамент фінансової політики Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний

2287,09 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 28.12.2020.

Суддя Г.М. Скиба