ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 грудня 2020 року Справа № 903/784/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 903/784/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Шваліковського Олександра Миколайовича, с. В.Омеляник, Луцького району, Волинської області

до Фізичної особи-підприємця Ігнатчука Володимира Петровича, с. Зміїнець, Луцького району, Волинської області

про стягнення 161 749,02 грн.,

за участю представників:

від позивача: Сівак А.М. - адвокат (ордер серія АС №1011772 від 25.11.2020),

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

22.10.2020 року до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №1/10 від 19.10.2020 Фізичної особи-підприємця Шваліковського Олександра Миколайовича про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ігнатчука Володимира Петровича 161 749,02 грн., з них: 145 247,78 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 01.05.2018, 8 262,25 грн. процентів річних, 8 238,99 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань по орендній платі за договором оренди нежитлового приміщення від 01.05.2018.

Ухвалою суду від 27.10.2020 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Шваліковського О.М. було залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання Господарському суду Волинської області протягом 5-ти днів з дня одержання цієї ухвали розрахунку суми заборгованості в розмірі 145247,78 грн. наростаючим підсумком, враховуючи оплати відповідача за оренду приміщення.

04.11.2020 Фізична особа-підприємець Шваліковський О.М. подав до суду розрахунок заборгованості в розмірі 145 247,78 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; запропоновано сторонам подати суду у строк до 24.11.2020 : позивачу: будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу: відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності), докази направлення відзиву позивачу; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; роз`яснено позивачу, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК позивач вправі збільшити або зменшити розмір вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

24.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, до якого приєднано заяву про розстрочення виконання рішення суду.

25.11.2020 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

25.11.2020 в судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги в частині заборгованості за оренду та комунальні платежі, в решті позовних вимог просив у задоволенні відмовити.

В судовому засіданні 25.11.2020 на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 16.12.2020 до 11 год. 20 хв.

14.12.2020 позивач подав новий розрахунок процентів річних та інфляційних втрат.

Як вбачається з доданих до розрахунків додатків, позивач надіслав ці розрахунки відповідачу лише 14.12.2020.

16.12.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання за станом здоров`я, а також з метою узгодження сторонами умов мирової угоди.

16.12.2020 в судове засідання представник відповідача не з`явився.

З метою забезпечення відповідачу права на захист, можливості ознайомитися з новим розрахунком позивача, розгляд справи ухвалою суду від 16.12.2020 було відкладено на 30.12.2020.

29.12.2020 відповідач подав до суду клопотання, в якому просив відкласти судове засідання, посилаючись на неможливість явки його представника - адвоката Кондратюка В.В. у зв?язку зі смертю матері дружини та необхідністю організації похорон.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначені статтею 201 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, зі змісту клопотання випливає, що відповідачу відомо про судовий розгляд 30.12.2020, а явка представників в судове засідання не визнавалась обов?язково.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

З метою забезпечення відповідачу права на захист, забезпечення можливості ознайомитися з розрахунками позивача суд вже відкладав судове засідання з 16.12.2020 на 30.12.2020.

Наявність у відповідача заперечень щодо нарахування процентів річних та інфляційних не позбавляла права відповідача надіслати їх до суду у письмовій формі поштовою кореспонденцією чи на електронну адресу.

Разом з цим, за змістом ч.2 ст.202 ГПК України розгляд справи може бути відкладено в межах встановленого цим Кодексом строку, який у справі №903/784/20 закінчується, оскільки провадження у справі було відкрито 06.11.2020.

Враховуючи наведені обставини, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

01 травня 2018 року між Фізичною особою-підприємцем Шваліковським Олександром Миколайовичем як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Ігнатчуком Володимиром Петровичем як орендарем було укладено договір оренди не житлового приміщення нежитлового приміщення, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується надати орендарю приміщення під магазин загальною площею 126 кв.м., що перебуває в будинку за адресою: м. Луцьк, проспект Грушевсього, 3.

Згідно з п.п. 2.1.-2.4. цього договору орендар вступає у володіння та користування об`єктом, що надається в оренду, одночасно із підписанням сторонами акта приймання-передачі орендованого приміщення, який підписується сторонами протягом 2 календарних днів з моменту підписання даного договору. Орендар протягом 2-х робочих днів після закінчення строку оренди повертає, а орендодавець приймає орендоване майно, що оформляється актом приймання-передачі. який підписується сторонами. З цього моменту договір оренди припиняється. Зроблені орендарем поліпшення, якщо їх можна відокремити без шкоди для орендованого майна і якщо орендодавець не погодиться відшкодувати їх вартість, можуть бути вилучені орендарем. Сторони домовились, що вартість поліпшень, які не можна відокремити без шкоди для орендованого майна, орендодавцем не відшкодовуються.

За передане приміщення орендар щомісяця сплачує орендодавцю суму в розмірі 158,73 грн.(сто п`ятдесят вісім гривень 73 копійки) за 1 м.кв., що становить двадцять тисяч гривень 00 коп. Плата за користування приміщеннями (орендна плата) нараховується з дня підписання акту приймання-передачі приміщення. Звільнення орендарем приміщення до закінчення терміну дії договору без його розірвання не звільняє орендаря від сплати орендних платежів. (п.п. 4.1.-4.2. договору оренди).

Пунктом 4.3. договору узгоджено, що вартість комунальних послуг сплачується (компенсується) відповідачем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання орендарем відповідних документів на оплату.

Згідно з п.п.4.4.-4.5 договору плата за користування приміщеннями повинна вноситися орендарем в безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі отриманою рахунку за попередній місяць оренди до 5-го числа наступного місяця. Датою виконання грошових зобов`язань орендаря є дата зарахування коштів на поточний рахунок орендодавця. Розмір орендної плати може змінюватися протягом дії даного договору за письмовим погодженням сторін.

Відповідно до п. п. 5.1.-5.7. договору сторони визначили, що при порушенні своїх зобов`язань за договором сторона несе відповідальність, визначену договором та/або чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання с його невиконання або неналежне виконання. тобто виконання з порушенням умов, визначених договором. Сторона, яка своїми діями завдала збитків іншій стороні, повинна їх відшкодувати в повному обсязі. Відшкодування завданих збитків не звільняє сторону від виконання інших обов`язків за договором. За несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. За несвоєчасну оплату платежів, передбачених п. 4.3. цього договору, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та відшкодовує збитки, завдані таким простроченням, у повному обсязі. За несвоєчасне звільнення приміщення в разі припинення договору орендар сплачує орендодавцю штраф в розмірі 1000 гривень за кожний день прострочення повернення приміщень орендодавцю. У разі прострочення сплати орендного платежу або його частини більше ніж на 14 календарних днів від встановленого строку платежу орендодавець має право відмовитися від цього договору в односторонньому порядку і вимагати негайного звільнення приміщень. У разі завдання шкоди третім особам, у зв`язку із користуванням приміщенням, орендар несе відповідальність самостійно та за власний рахунок.

У відповідності до пунктів 6.1.,6.3., 6.6. вказаного договору оренди даний договір набуває чинності з моменту передачі майна в тимчасове користування і діє з моменту його укладення по 01.05.2019, а в частині взаємних розрахунків та відповідальності сторін - до повного виконання умов цього договору. Договір може бути розірваним достроково з підстав передбачених цивільним кодексом України з письмовим попередженням однієї сторони іншою за 2 місяці. Взаємовідносини сторін, неврегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством України.

Договір оренди нежитлового приміщення від 01.05.2018 підписано сторонами.

На виконання умов договору оренди від 01.05.2018 орендодавець за актом приймання-передачі приміщення від 01.05.2018 передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення загальною площею 126 кв.м. за адресою м. Луцьк, проспект Грушевського, 3.

Акт приймання-передавання приміщення від 01.05.2020 підписаний орендодавцем та орендарем.

Згідно з поясненнями представника позивача, відповідач користувався приміщенням до середини вересня 2019 року, після цього звільнив приміщення.

Згідно з розрахунком позивача, за період з серпня 2018 по вересень 2019 у відповідача виникло зобов`язання оплатити позивачу орендну плату за користування приміщенням в розмірі 270 000 грн.

Відповідач в рахунок оплати за оренду приміщення перерахував 159 795,78 грн., залишок заборгованості на час розгляду справи становить 110 204,22 грн

Доказів, які б спростовували цю заборгованість, або доказів її оплати відповідач суду не подав.

Відповідно до ст.ст. 526, 599, 759, 762 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 193, ч.1 ст. 283, ч.ч.1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язань, взятих за договором оренди нежитлового приміщення від 01.05.2018, не перерахував у повному обсязі плату за оренду приміщення за спірний період у визначені договором строки, позовна вимога про стягнення з нього 110 204,22 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Згідно з п. 4.3. договору оренди сторони дійшли згоди, що плата за приміщення не включає в себе вартість комунальних послуг, послуг телефонного та іншого зв`язку, електроенергії, водопостачання, опалення та інших послуг (робіт) по утриманню (експлуатації) частини приміщення. Вартість цих послуг окремо сплачується (компенсується) орендарем орендодавцю, на підставі укладених орендодавцем договорів, згідно з показаннями відповідних лічильників, квитанціями. рахунками, актами, що надаються відповідними обслуговуючими підприємствами. Такі розрахунки мають бути здійснені щомісячно протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання орендарем відповідних документів на оплату. Визначені цим пунктом витрати орендаря компенсації (відшкодуванню) орендодавцем не підлягають.

Згідно з розрахунком позивача (а.с.87), заборгованість відповідача за невідшкодованими позивачу комунальними послугами становить 35043,56 грн.

За змістом п.4.3. договору оренди відшкодування відповідачем вартості спожитих комунальних послуг залежить від отримання ним документів на оплату.

До позовної заяви позивач додав рахунки - фактури на оплату, в тому числі, вартості комунальних послуг.

Згідно з доданими до позовної заяви рахунками - фактурами на оплату вартість комунальних послуг (теплоенергія, водопостачання, ЖЕК) за період серпень 2018 - вересень 2019, які відповідач не відшкодував позивачу, становить 35043,56 грн.

Однак, позивач в процесі судового розгляду відповідно до вимог ч.1 ст.74 ГПК України не довів факту отримання відповідачем документів на оплату, оскільки не подав доказів на підтвердження надіслання (вручення) відповідачу рахунків на оплату, а представник відповідача, будучи в судовому засіданні 25.11.2020, заперечував отримання рахунків відповідачем.

Разом з цим, позивач звертався до відповідача з претензією №1/08 від 31.08.2020, в якій просив відповідача сплатити заборгованість в розмірі 149247,78 грн., яка складається з орендних платежів та комунальних послуг.

Відповідач отримав претензію 04.09.2020, що підтверджується відстеженням із сайту ПАТ "Укрпошта". Проте, відповіді на претензію не надав, заборгованості не перерахував.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України в п. 1.7. постанови №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

За таких обставин, у відповідача відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України виник обов?язок оплатити вартість комунальних послуг у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, а тому підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 35043,56 грн. заборгованості за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 8238,99 грн. інфляційних втрат, 8262,25 грн. процентів річних.

З розрахунку позивача, доданого до позовної заяви (а.с.9-11), вбачається, що проценти річних та інфляційні були нараховані від суми заборгованості, яка включала в себе і заборгованість за оренду, і заборгованість за комунальні платежі.

Пізніше - 14.12.2020 позивач надав розрахунки (а.с.87-88), в яких проценти річних та інфляційні втрати обчислені окремо від суми заборгованості за оренду та окремо від суми заборгованості за комунальними платежами, оскільки за умовами договору оренди строки оплати цих платежів різні.

А тому при вирішенні питання про стягнення процентів річних та інфляційних суд виходить із розрахунків, наведених на аркушах справи 87, 88. Ці розрахунки були надіслані відповідачу. Відповідач заперечень на розрахунки не надав.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків перерахування орендної плати, встановлених п.4.4. договору оренди, у зв?язку із невідшкодуванням відповідачем комунальних платежів після отримання ним претензії (04.09.2020) підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 6496,43 грн. процентів річних за період вересень 2018 - вересень 2020 року, нарахованих від суми заборгованості за оренду, 83,52 грн. процентів річних, нарахованих за прострочення перерахування комунальних платежів за вересень 2020 року, а всього 6579,95 грн..

У задоволенні позову про стягнення 1678,75 грн. (1762,27 - 83,52) процентів річних за період вересень 2018 року - серпень 2020 року слід відмовити, оскільки претензію з вимогою про оплату відповідач отримав 04.09.2020, і, враховуючи приписи ст.530 Цивільного кодексу України, роз`яснення Пленуму Вищого господарського суду України, наведені в п. 1.7. постанови №14 від 17.12.2013, мав виконати зобов?язання з оплати комунальних платежів впродовж семи з днів.

У позовній заяві позивач просив стягнути всього 8262,25 грн. процентів річних. Загальна сума процентів річних за розрахунками, поданими 14.12.2020 (а.с.87), становить 8258,70 грн.

Оскільки позивач не змінював розміру позовних вимог про стягнення 8262,25 грн. процентів річних, враховуючи задоволення позову в цій частині на суму 6496,43 грн., відмову у задоволенні позову на суму 1678,75 грн., вимога про стягнення з відповідача 3,55 грн. процентів річних (8262,25- 6579,95-1678,75) не підлягає до задоволення, оскільки не підтверджується розрахунками, які виконані окремо від кожної суми заборгованості, заявленої до стягнення.

Розрахунок інфляційних втрат, що міститься на а.с.88, виконаний позивачем окремо від суми заборгованості за оренду та окремо від суми заборгованості за комунальними платежами.

Згідно з поясненнями представника позивача в судовому засіданні, інфляційні втрати обчислено від суми заборгованості на кінець місяця, враховуючи проведені відповідачем в цей період оплати.

Обчислені таким чином інфляційні втрати за період вересень 2018 року - вересень 2020 року становлять:

-11843,70 грн. за прострочення оплати орендної плати;

-2880 грн. за прострочення відшкодування комунальних платежів.

У зв?язку з тим, що обов?язок з оплати комунальних платежів виник у відповідача з 12.09.2020, до задоволення підлягає вимога про стягнення з відповідача лише 350,43 грн. збитків, завданих інфляцією, нарахованих за прострочення платежу лише за вересень 2020 року. Прострочка оплати за вересень 2020 року становить більше як півмісяця (19 днів).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 дійшла висновку про те, що у разі якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що такий спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних, він не суперечить ст.625 ЦК України та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

Щодо стягнення збитків, завданих інфляцією, нарахованих за порушення строку перерахування орендної плати.

У позовній заяві позивач просив стягнути всього 8328,99 грн. інфляційних втрат, не вказуючи, яку суму з цієї суми становлять інфляційні втрати від суми заборгованості за несвоєчасну сплату орендної плати, а які - від суми заборгованості за несвоєчасну сплату комунальних платежів.

Розрахунок інфляційних втрат, поданий суду 14.12.2020 (а.с.88), виконано лише від суми заборгованості за оренду, а тому судом за основу взято саме цей розрахунок. Згідно з цим розрахунком інфляційні втрати за прострочення оплати орендної плати становлять 11483,70 грн.

Проте, позивач не заявляв про збільшення розміру позовних вимог. А тому, вирішуючи спір в частині стягнення збитків, завданих інфляцією, суд виходить з того, що він не має права виходити за межі позовних вимог та враховує, що 8328,99 грн. - це загальна сума заявлених до стягнення інфляційних втрат.

Відтак, із суми інфляційних втрат в розмірі 11483,70 грн. до стягнення з відповідача у зв`язку з порушенням строку оплати орендних платежів підлягає лише 7888,56 грн. збитків, завданих інфляцією, виходячи з розрахунку: 8238,99 - 350,43, де 8238,99 грн. - загальна сума збитків, завданих інфляцією, заявлених до стягнення в позовній заяві, 350,43 грн. - сума збитків, завданих інфляцією, за несвоєчасну сплату комунальних платежів, задоволена судом.

У відзиві на позов відповідач просить також розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців рівними частинами. На обгрунтування розстрочення виконання рішення суду відповідач посилається на те, що він, як фізична особа-підприємець, має значні фінансові зобов`язання, які ускладнять виконання рішення суду; ПАТ «Укртелеком» вимагає сплати зобов`язань в сумі 9049,46 грн. та 401,46 грн. на підставі договорів оренди відповідно №12-500/20 від 21.07.2020 року та №12416/19 від 11.06.2019 року; заборгованість перед ПАТ «Укрпошта» складає 20 474,94 грн., що підтверджується попередженням про необхідність сплати заборгованості та претензією; заборгованість до бюджету становить в загальній сумі 47268,44 грн., а саме: зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 40 964,44 грн., зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 6 304,00 грн. та в сумі 228916,15 грн., наявність кредитних зобов`язань перед АТ «ОТП Банк» за кредитними договорами №МЬ-А00/062/2006 від 01.06.2006 року, №МЬ-А03/086/2008 від 06.05.2008 року, №МЬ-А00/063/2007 від 03.05.2007 року на загальну суму 1 288 415,98 грн., що підтверджується довідкою банку від 17.11.2020.

Окрім цього, відповідач зазначає, що запроваджені урядом карантинні обмеження, пов`язані з поширенням вірусної інфекції СОVID-19, істотно впливають на можливість здійснення підприємницької діяльності, що також ставить його, як суб?єкта підприємницької діяльності, у важке матеріальне становище та ускладнює виконання зобов`язання.

Заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду до задоволення не підлягає з огляду на таке.

У відповідності із ст. 331 Господарського кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом в часі.

Наведені відповідачем обставини для розстрочення виконання судового рішення не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України, які є підставою для розстрочення.

Самі по собі обставини, на які посилається відповідач, не свідчать про неможливість виконання рішення суду про стягнення з нього коштів, оскільки відповідач не надав доказів, які б підтверджували відсутність у нього коштів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, відображеній у постанові від 27 червня 2018 року у справі №813/8842/13-а, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання. А тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення.

Посилання відповідача на наявність дебіторської заборгованості також свідчить про результат його власної господарської діяльності як самостійного суб`єкта господарювання. А тому ця обставина не є самостійною і достатньою підставою для розстрочки виконання судового рішення. Згідно з довідкою АТ «ОТП Банк» №АОО-04-АОО-04-0/238 від 17.11.2020 термін погашення заборгованості за кредитами - 27.05.2025, 03.05.2030, 27.04.2026, тобто строк повернення ще не настав.

Обов`язковою умовою надання розстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об`єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Однак, відповідач не обґрунтував та не подав доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із позивачем в майбутньому, оскільки розстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у межах строку розстрочення, а не ухилення від його виконання на певний час.

Посилання відповідача на запровадження на території України карантинних заходів з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, як на підставу розстрочення виконання рішення, також не беруться судом до уваги з огляду на те, що відповідач не надав доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану саме внаслідок запровадження таких заходів.

Окрім цього, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд зобов`язаний враховувати інтереси не лише відповідача, а й позивача. Позивач також здійснює підприємницьку діяльність в умовах запровадження карантинних заходів, затримка у виконанні судового рішення може негативно вплинути й на його фінансовий стан.

У зв`язку із частковим задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 599, 837, 838 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Клопотання Фізичної особи-підприємця Ігнатчука Володимира Петровича про розстрочку виконання рішення суду залишити без задоволення.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ігнатчука Володимира Петровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Шваліковського Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 110 204 грн. 22 коп. заборгованості з орендної плати, 35043 грн. 56 коп. заборгованості за комунальні послуги, 6496 грн. 43 коп. процентів річних за порушення строку сплати орендних платежів, 83 грн. 52 коп. процентів річних за порушення строку перерахування платежів за комунальні послуги, 7888 грн. 56 коп. збитків, завданих інфляцією, за порушення строку сплати орендних платежів, 350 грн. 43 коп. збитків, завданих інфляцією, за порушення строку перерахування платежів за комунальні послуги, 2 400 грн. 98 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

4. У задоволенні позову про стягнення 1678 грн. 75 коп. процентів річних за порушення строку перерахування платежів за комунальні послуги, 3 грн. 55 коп. процентів річних, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 04.01.2021.

Суддя І. О. Якушева