РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2020Справа № 910/15788/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія

«Альфа-Гарант»

про стягнення 21.362,30 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

16.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 21.362,30 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 256265а9п від 02.10.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/009940678), а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/15057/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.10.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 192 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 20.10.2020 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 22.10.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 27.10.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 192, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 11.11.2020 включно.

02.11.2020 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшла запитувана судом інформація щодо полісу № АМ/9940678.

02.11.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що з метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу автомобіля марки Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , було проведено огляд транспортного засобу та складено аварійний сертифікат № 57-D/66/0, згідно результатів якого вартість матеріального збитку даного транспорту складає 18.892,85 грн. 02.03.2020 ОСОБА_2 звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, а також надала всі необхідні документи для здійснення виплати страхового відшкодування на його користь, проте не повідомила відповідача про наявність договору добровільного страхування наземного транспорту № 258265а9п укладеного з AT «СК «АРКС». 22.04.2020 між ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» була укладена угода про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пунктів 3 та 4 зазначеної угоди сторони погодились, що розмір страхового відшкодування за вказаним випадком визначається з вирахуванням франшизи в розмірі 1.000,00 грн за полісом АМ/ від 01.07.2019 і становить 15.000,00 грн. Сторони підтвердили, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною. 24.04.2020 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування. На підставі цих документів, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 15.000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8302 від 24.04.2020. Таким чином, з боку відповідача було належним чином, у визначений строк та у повному обсязі виконано всі покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, а розмір страхового відшкодування був розрахований, погоджений та сплачений на користь потерпілої особи у відповідності до вимог чинного законодавства України.

23.11.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з твердженням відповідача та заперечує проти загального розміру даного страхового відшкодування у розмірі 15.000,00 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що ним було сплачено страхове відшкодування на підставі аварійного сертифікату № 57-D/66/0. Дана процедура визначення розміру страхового відшкодування не відповідає Закону, оскільки Верховним судом України у листі «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.2011 роз`яснило, що визнаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. У аварійному сертифікаті не було враховано розмір податку на додану вартість, який було сплачено АТ «СК «АРКС» на СТО «ТОВ Автопланета-Мотос», що підтверджується актом виконаних робіт № АР-ZN-0442 від 03.04.2020, який був складений за результатами ремонту транспортного засобу Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 . Даний АВР має інформацію стосовно застосування ПДВ до кожного виду робіт та кожної запасної частини чи матеріалу, що були використані для ремонту. Оскільки КТЗ був вперше зареєстрований 10.10.2013, то на момент ДТП, яка сталося 27.02.2020, строк експлуатації не перевищував 7 років. Це свідчить про те, що коефіцієнт фізичного зносу у даній справі дорівнює нулю, відповідно до п. 7.28 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Отже, різницею між фактично здійсненим страховим відшкодуванням, яке відповідач сплатив власниці автомобіля Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , та між дійсною вартістю ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , яку було сплачено позивачем, повинен компенсувати відповідачу у даній справі (22.362,30 грн - 16.000,00 - 1.000,00 грн (франшиза) = 6.362,30 грн). Позивач просить суд стягнути з відповідача 6.362,30 грн страхового відшкодування, в решті позову відмовити.

30.11.2020 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких не погоджується з позицією позивача висловленою у відповіді на відзив, посилаючись на те, що процитований позивачем пункт листа Верховного суду України «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.2011, стосується прав та обов`язків сторін, щодо правовідносин у сфері добровільного страхування. Правовідносини сторін у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності регулюються спеціальним для цієї сфери законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В даному випадку факт досягнення згоди між страховиком (ТДВ СК «Альфа-Гарант») та потерпілим ( ОСОБА_2 ) підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, а саме: заявою про страхове відшкодування від 02.03.2020 та угодою про розмір страхової виплати та спосіб здійснення страхового відшкодування від 22.04.2020. Таким чином, у зв`язку з узгодженням розміру та способу здійснення страхового відшкодування, його виплату було здійснена за законних підставах, передбачених п. 36.2 ст. 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, звертає увагу на те, що 28.02.2020 при зверненні водія транспортного засобу Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП останній не повідомив відповідача про наявність договору добровільного страхування наземного транспорту № 258265а9п укладеного з АТ «СК «АРКС», натомість вказав про відсутність такого роду договору про що свідчить відмітка у графі «Наявність договору КАСКО». Виплату страхового відшкодування на користь потерпілого з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено 24.04.2020. Тільки, 14.05.2020 АТ «СК «АРКС» вперше звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування за № ЕЛ_00010930, де повідомило про перехід права вимоги від потерпілої особи до даного страховика у відповідності до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Таким чином, враховуючи той факт, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» (як боржник у деліктному зобов`язанні) виконало свої обов`язки у повній мірі безпосередньо перед потерпілою особою ( ОСОБА_2 /первісним кредитором), ще до того моменту як ТДВ СК «Альфа-Гарант» було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні, то таке виконання є належним, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2019 між ОСОБА_3 (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 258265а9п, предметом якого є страхування транспортного засобу марки Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

27.02.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 та «ВАЗ 2104», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9940678.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), з якого вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 свою вину в даній ДТП визнав, про що зазначено в п. 14 європротоколу.

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

Згідно з ст. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно рахунку ТОВ «Автопланета-Моторс» № АР-С-0520 від 11.03.2020 вартість відновлювального ремонту, пошкодженого при ДТП автомобіля марки Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 склала 22.362,30 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № АRХ2549357 від 16.03.2020 згідно якого визначено суму страхового відшкодування в розмірі 22.362,30 грн, яка підлягає виплаті ТОВ «Автопланета-Моторс».

17.03.2020 позивач (страховик) перерахував на рахунок СТО - ТОВ «Автопланета-Моторс» вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 22.362,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 652 408 від 17.03.2020.

Згідно наданої інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що цивільна відповідальність автомобіля марки автомобіля марки ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_2 під відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/009940678 застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Відповідно до умов договору (полісу) № АМ/009940678 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100.000,00 грн та розмір франшизи визначено в розмірі 1.000,00 грн.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 22.362,30 грн право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/009940678, то відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Особа, яка керувала транспортним засобом марки ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_2 свою вину визнала.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки умовами полісу № АМ/009940678 розмір франшизи встановлено, страхове відшкодування підлягає зменшенню.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № ЕЛ_00010930 від 14.05.2020.

Відповідач у відповіді за № 12/2847 від 03.07.2020 відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ним вже було здійснено виплату на користь власника пошкодженого автомобіля страхового відшкодування у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2020 ОСОБА_3 звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП, яке сталося 27.02.2020 за участю транспортного засобу Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 . При цьому у повідомленні в рядках «наявність полісу КСКО» та «страхова компанія» стоять прочерки.

В подальшому 02.03.2020 ОСОБА_2 , яка є власником транспортного засобу Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначено рахунок на який слід здійснити виплату страхового відшкодування.

22.04.2020 між ОСОБА_2 (потерпіла) та відповідачем укладено угоду про розмір виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що сума страхового відшкодування за страховим випадком що стався 27.02.2020 складає 16.000,00 грн. Сторони погодились, що розмір страхового відшкодування за вказаним випадком визначається за вирахуванням франшизи в розмірі 1.000,00 грн за полісом АМ/009940678 від 01.07.2019 і становить 15.000,00 грн.

24.04.2020 відповідачем було складено страховий акт № ЦВ/20/1724 про виплату ОСОБА_2 (на вказаний нею рахунок) страхового відшкодування у розмірі 15.000,00 грн (вартість відновлювального ремонту у розмірі 16.000,00 грн за вирахуванням 1.000,00 грн безумовної франшизи).

24.04.2020 відповідач перерахував на рахунок ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 15.000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8302 від 24.04.2020.

Судом встановлено, що після виплати позивачем страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ «Автопланета-Моторс», відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. Тобто позивач набув статусу нового кредитора у деліктному зобов`язанні.

Відповідач в свою чергу виплатив страхове відшкодування безпосередньо потерпілій особі 24.04.2020, тобто уже після зміни кредитора у зобов`язанні.

Однак, позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування (повідомлення про заміну кредитора), яка датована 14.05.2020.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Оскільки, відповідач був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні вже після того, як він виконав свій обов`язок перед потерпілою особою за полісом № АМ/009940678, до отримання повідомлення від позивача, то відповідач є таким, що належним чином виконав своє зобов`язання.

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Отже, для відповідача його зобов`язання за полісом АМ/09940678 припинилось належним виконанням. В зв`язку з чим вимоги позивача до відповідача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Натомість відповідно до ст. 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування у відповідача обов`язку зі сплати страхового відшкодування за полісом № АМ/009940678 за ДТП, яка сталась 27.02.2020, після того, як він виплатив відповідне страхове відшкодування потерпілій особі (власнику автомобіля) до отримання від позивача повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести обставини на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» не обґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова