ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. м.Київ Справа№ 910/8902/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 03.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.11.2019 (повний текст рішення складено 20.11.2019)

у справі №910/8902/19 (суддя - Данилова М.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління

магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче

підприємство "Агроресурссистеми"

про стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми", в якій просило суд стягнути з Відповідача 136 696,89 грн заборгованості у зв`язку з порушенням умов договору № від 18.03.2016 та зобов`язати ТОВ "НВП "Агроресурссистеми" виконати умови вказаного договору, зокрема, в частині надання відповідного обсягу послуг з оформлення земельних ділянок державної форми власності, і передання виготовленої за результатами документації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про закупівлю послуг № від 18.03.2016 року, зокрема, відповідач не виконав в повному обсязі свої зобов`язання за договором та порушив строки надання інженерних послуг (Послуги по виготовленню технічної документації із землеустрою (право земельного сервітуту) та послуг з розробки робочого проекту землеустрою щодо технічної та біологічної рекультивації земель та виготовлення агрохімічних паспортів по об`єкту: "Капітальний ремонт газопроводу Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса БК 700,800 на ділянці Шебелинка-Дніпропетровськ, км 34.7-38.7".

З наведеного вбачається, що спір у даній справі виник з земельних правовідносин, у зв`язку з порушенням, на думку позивача, умов договору відповідно до якого мали надавалися послуги з оформлення земельних ділянок державної форми власності, і передання виготовленої за результатами документації. Отже, вказаний спір є таким, що виникає з земельних правовідносин.

Рух справи

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі №910/8902/19, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" на користь АТ "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" 95 702,46 грн - пені та 38 433,33 грн - штрафу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Алданова С.О., Калатай Н.Ф. та Мартюк А.І.) скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання виконати умови договору № від 18.03.2016 та викладено резолютивну частину вказаного рішення у редакції, відповідно до якої позов задоволено частково та зобов`язано ТОВ "НВП "Агроресурссистеми" виконати умови договору № від 18.03.2016 в частині виконання в натурі зобов`язання щодо надання відповідного обсягу послуг з оформлення земельних ділянок державної форми власності, та передання за результатами виготовленої відповідної документації. Стягнуто з ТОВ "НВП "Агроресурссистеми" на користь АТ "Укртрансгаз" 95 702,46 грн пені та 38 433,33 грн штрафу. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі №910/8902/19 скасовано. Справу №910/8902/19 передано на розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що:

- 6.12. За даними офіційного сайту Північного апеляційного господарського суду (https://anec.court.gov.ua/userfiles/media/kody_specialializacii_1.xls) справи у спорах, що виникають із земельних відносин класифікуються за кодом 202000000 згідно з кодами категорій справ Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ;

- 6.13. Також на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду (https://anec.court.gov.ua/userfiles/media/Pivnichniy%20sud/_21.01.2020%20__3.pdf) розміщено персональну спеціалізацію суддів судових палат згідно з якою справи у спорах, що виникають із земельних відносин (код 202000000), віднесені до розгляду Першої судової палати Північного апеляційного господарського суду.

- 6.14. Згідно з Персональним складом постійних колегій суддів судових палат Північного апеляційного господарського суду з урахуванням резервних суддів (https://anec.court.gov.ua/userfiles/media/Pivnichniy%20sud/%2021_01_2020_1.pdf) судді Другої судової палати цього суду Алданова С.О., Калатай Н.Ф. та Мартюк А.І., які прийняли оскаржувану постанову у справі №910/8902/19, не входять до складу судової палати для розгляду справ, що виникають із земельних відносин.

- 6.15. Приймаючи до уваги принципи змагальності, диспозитивності та рівності перед законом та судом, ураховуючи інформацію, яка міститься на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду та є загальнодоступною, за відсутності даних щодо спеціалізації у суді першої інстанції, Верховний Суд з урахуванням приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України доходить висновку про наявність безумовної підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції.

- 6.16. Що ж до інших доводів касаційної скарги, то, з огляду на мотиви скасування постанови суду апеляційної інстанції, судова колегія вважає їх розгляд передчасним.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі №910/8902/19, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" на користь АТ "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" 95 702,46 грн - пені та 38 433,33 грн - штрафу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення пені та штрафу мотивовано тим, що:

- пунктом 7.2 договору встановлена відповідальність за порушення господарського зобов`язання, зокрема, за порушення строків надання послуг або надання послуг в менших обсягах ніж передбачено цим Договором, відмову від надання послуг в обсягах та за ціною, що вказані в даному Договорі, Виконавець виплачує Замовникові пеню в розмірі 0,1% відсотка вартості послуг, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості;

- відповідач має нести відповідальність за порушення зобов`язання, зокрема пунктом третім частини першої статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки; частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання;

- датою початку порушення зобов`язання, відповідно до умов договору від 18.03.2016 № є - 30.06.2018, строк нарахування пені для зазначених вище сум - з 30.06.2018 по 30.12.2018;

- відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності;

- відповідно до п. 1 Додаткової угоди №4 від 06.01.2018 до Договору № від 18.03.2016, Договір набирає чинності з дати його укладення та діє по 28.12.2018;

- Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто в даному випадку строк позовної давності закінчується 28.12.2019 , а позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 08.07.2019, тобто в межах строку позовної давності.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ТОВ "НВП "Агроресурссистеми" виконати умови вказаного договору мотивовано тим, що оскільки умовами договору та додатками до нього не встановлено нових видів послуг що передбачені законодавством та які повинні виконуватись для досягнення результату, не можливо спонукати відповідача до виконання робіт на конкретну суму, яка не погоджувалась сторонами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у справі № 910/8902/19 в частині незадоволених позовних вимог (щодо відмови у частині вимог про стягнення пені та зобов`язання вчинити дії) та ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення в оскаржуваній частині порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ТОВ "НВП "Агроресурссистеми" виконати умови договору не враховано, що згідно з пунктом 10.3 договору, закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, обумовлених договором, зокрема і щодо виконання всіх своїх зобов`язань, які не є припиненими.

Також, скаржник наголошував, що судом першої інстанції здійснено невірний перерахунок пені за порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, і позивач не погоджується з розрахунком суду першої інстанції, внаслідок чого присуджений до стягнення розмір пені було зменшено без зазначення розрахунку, на підставі якого суд першої інстанції дійшов відповідних висновків. При цьому, позивач вказував, що здійснений ним розрахунок пені є вірним та відповідає умовам п. 7.2 договору та здійснений з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

21.10.2020 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

23.10.2020 суддями Північного апеляційного господарського суду Поляк О.І., Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.. подано заяву про самовідвід від справи №910/8902/19. Означена заява обґрунтована тим, що при розподілі даної справи було порушено порядок визначення суддів в частині їх спеціалізації.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2020 заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Поляк О.І., Дідиченко М.А., Кропивна Л.В. про самовідвід від розгляду справи №910/8902/19 - задоволено, матеріали справи №910/8902/19 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відповідно до пп. 2.3.49, пп. 2.3.50, п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8902/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020, справу №910/8902/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станіка С.Р., суддів Тищенко О.В., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 справу №910/8902/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Тищенко О.В., Дикунська С.Я., призначено справу до розгляду в судовому засіданні 03.12.2020.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 03.12.2020 з`явився представник скаржника (позивача).

Представник скаржника в судовому засіданні 03.12.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у справі № 910/8902/19 в частині незадоволених позовних вимог (щодо відмови у частині вимог про стягнення пені та зобов`язання вчинити дії) та ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання 03.12.2020 представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження (ухвала Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 отримана відповідачем згідно рекомендованого повідомлення про вручення 812).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що матеріали справи містять достатні обсяг документів, які є необхідними для розгляду справи, а також містять і письмові позиції учасників справи щодо спірних правовідносин, учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників спору в судове засідання обов`язковою не визнавалась, дійшов висновку, що неявка представників відповідача в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги та справи, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, 18.03.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (нині - АТ "Укртрансгаз") в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (далі - Замовник) та ТОВ "НВП "Агроресурссистеми" (далі - Виконавець) укладений договір № про закупівлю послуг, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався у строки, встановлені цим Договором надати інженерні послуги (Послуги по виготовленню технічної документації із землеустрою (право земельного сервітуту) та розробити робочий проект землеустрою щодо технічної та біологічної рекультивації земель та виготовити агрохімічні паспорти по об`єкту: "Капітальний ремонт газопроводу Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса БК 700,800 на ділянці Шебелинка- Дніпропетровськ, км 34.7-38.7" (далі - послуги), а Замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Загальна вартість послуг згідно з пунктом 3.4 Договору визначена у кошторисі (додаток №3) складає 1 216 151,98 грн.

У пункті 5.1 Договору сторони визначили строк надання послуг до 31.12.2016.

В подальшому, у пункт 5.1 Договору вносились зміни шляхом укладення ряду додаткових угод, і згідно Додаткової угоди № 4 від 26.01.2018 строк надання послуг узгоджено сторонами до 30.06.2018, а пункт 10.1 викладено в редакції, згідно якої договір діяв по 28.12.2018.

Відповідно до п. 5.2. Договору, послуги повинні надаватись у відповідності до узгодженого Виконавцем і Замовником Календарного плану, що є невід`ємною частиною договору (додаток №2) за змістом розділу XII Договору, у якому визначено строки надання послуг.

За узгодженим сторонами Календарним планом та відповідно до п.5.1 Договору (у редакції додаткової угоди №4 від 26.01.2018 до договору) послуги мали бути надані у строк до 30.06.2018 у повному обсязі, загальна вартість яких згідно з п. 3.4 Договору визначена у кошторисі (додаток №3), що є невід`ємною частиною договору та значиться у переліку невід`ємних додатків, зокрема у розділі XII Договору, складає суму в розмірі 1 216 151,98 грн. Крім того, Виконавець згідно з п.6.3.1 Договору зобов`язався надати послуги у строки, встановлені цим договором.

Календарним планом передбачалось, що Виконавець забезпечить у строк до 30.06.2018. надання послуг за Етапом 1 "Виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельних ділянок, на які поширюється право сервітуту ПАТ "УКРТРАНСГАЗ". Землевпорядні роботи з встановлення меж обмеженого користування та оформлення права постійного користування. Реєстрація права обмеженого користування та права постійного користування", який включає наступний склад послуг:

- послуги за Етапом 1 "Підготовчі та вишукувальні роботи" в частині п. 1.5 "Підготовка матеріалів для отримання дозволу на виконання робіт на землях держвласності, які не внесені в ДЗК" - вартістю 24 343,20 грн., які не виконані;

- послуги за Етапом 2 "Землевпорядні роботи та встановлення меж обмеженого користування та права постійного користування" щодо:

- земельних ділянок приватної форми власності, відносно яких вартість послуг визначена в сумі 217 651,01 грн. (за 69 земельних ділянок по кошторису). Вказані послуги прийняті за актом №4 від 21.12.2018, відповідно до якого виконані в меншому обсязі (40 земельних ділянок) на загальну суму 173 435,18 грн., що підтверджується складеним до акту виконавчим кошторисом №2., які надані з порушенням встановленого строку (до 30.06.2018).

- земельних ділянок державної форми власності - вартістю 212 070,61 грн. (за 16 земельних ділянок по кошторису), які не виконані.

- послуги за Етапом 3 "Реєстрація права обмеженого користування та права постійного користування" вартістю у 271 632,00 грн. Як вже зазначалось, Відповідач виконав свої зобов`язання щодо оформлення земельних ділянок приватної форми власності, зокрема, актом №4 від 21.12.2018 також прийнято від Відповідача частину виконаного зобов`язання за цим етапом в сумі 102 720,00 грн. (за 40 земельних ділянок), які також 21.12.2018 надані з порушенням встановленого строку (до 30.06.2018 р.). Невиконаним залишилось зобов`язання за цим етапом з надання послуг вартістю у 36 480,00 грн. щодо оформлення земельних ділянок державної форми власності.

Відповідно до умови пункту 10.1 Договору, укладений сторонами у справі договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 29.06.2017. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (пункт 10.3 Договору).

В подальшому, у пункт 10.1 Договору вносились зміни шляхом укладення ряду додаткових угод, і згідно Додаткової угоди № 4 від 26.01.2018 пункт 10.1 викладено в редакції, згідно якої договір діяв по 28.12.2018.

Доказів здійснення будь-яких грошових перерахувань у межах укладеного договору матеріали справи не містять.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Спірні правовідносини стосуються договору № від 18.03.2016 про закупівлю послуг, за умовами якого Відповідач зобов`язався у строки, встановлені цим Договором надати інженерні послуги (Послуги по виготовленню технічної документації із землеустрою (право земельного сервітуту) та розробити робочий проект землеустрою щодо технічної та біологічної рекультивації земель та виготовити агрохімічні паспорти по об`єкту: "Капітальний ремонт газопроводу Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса БК 700,800 на ділянці Шебелинка- Дніпропетровськ, км 34.7-38.7", а Позивач - прийняти та оплатити такі послуги.

Земельним кодексом України в статті 2 закріплено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В статті 4 цього Земельного кодексу України встановлено, що земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

При цьому главою 31 Земельного кодексу України визначено основні засади регулювання землеустрою.

Крім того, відносини в цій сфері врегульовані й Законом України "Про землеустрій", який має спеціальний характер і визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

За своїм змістом землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил (стаття 181 Земельного кодексу України, стаття 1 Закону України "Про землеустрій").

За приписами статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі:

а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель;

б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою, у тому числі визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України;

в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок;

г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути);

ґ) організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою;

д) виявлення порушених земель і земель, що зазнають впливу негативних процесів, та проведення заходів щодо їх відновлення чи консервації, рекультивації порушених земель, землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, ущільнення, забруднення промисловими відходами, радіоактивними і хімічними речовинами та інших видів деградації, консервації деградованих і малопродуктивних земель.

В такий спосіб, предметом договору є послуги інженерні (Послуги по виготовленню технічної документації із землеустрою (право земельного сервітуту) та розробку робочого проекту землеустрою щодо технічної та біологічної рекультивації земель та виготовлення агрохімічних паспортів по об`єкту: "Капітальний ремонт газопроводу Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса БК 700,800 на ділянці Шебелинка-Дніпропетровськ, км 34.7-38.7", зазначений договір за своїм змістом спрямований на врегулювання сторонами зобов`язальних відносин, які при цьому випливають із земельних правовідносин (відносин землеустрою).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В частині 1 ст. 903 Цивільного кодексу України зазначено, що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору встановлена відповідальність за порушення господарського зобов`язання, зокрема, за порушення строків надання послуг або надання послуг в менших обсягах ніж передбачено цим Договором, відмову від надання послуг в обсягах та за ціною, що вказані в даному Договорі, Виконавець виплачує Замовникові пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В свою чергу, відповідачем у поданій суду першої інстанції заяві про застосування строку позовної давності, було заявлено про застосування до вимог позивача щодо стягнення штрафу та пені річного строку позовної давності, обумовленого ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що:

- , що датою початку порушення зобов`язання, відповідно до умов договору від 18.03.2016 № є - 30.06.2018;

- строк нарахування пені для зазначених вище сум - з 30.06.2018 по 30.12.2018;

- відповідно до п. 1 Додаткової угоди №4 від 06.01.2018 до Договору № від 18.03.2016, Договір набирає чинності з дати його укладення та діє по 28.12.2018;

- відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто в даному випадку строк позовної давності закінчується 28.12.2019;

- позивач звернувся до суду з позовною заявою 08.07.2019, тобто в межах строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи межі апеляційного оскарження, щодо вимог позивача про сягнення пені, не погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції в частині встановлення строків позовної давності щодо вимоги про стягнення пені, з огляду на наступне.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п.3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п.4).

Статтею 267 Цивільного кодексу України встановлено диспозитивність у застосуванні правових наслідків спливу позовної давності. Відповідно до цієї процесуальної норми на фактичні дані, що мають значення для застосування правових наслідків спливу позовної давності, можуть звертати увагу суду сторони як активні учасники процесу доказування, а не суд. Таке застосування правових наслідків сплину позовної давності відповідає засадам змагальності в господарському процесі, оскільки вони є складовою частиною господарського судочинства. Даною нормою права передбачено правило, згідно з яким позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Згідно статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В свою чергу, статтею 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, позивачем було направлено засобами поштового зв`язку позовну заяву про стягнення штрафних санкцій та зобов`язання вчинити дії - 05.07.2019, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому позов було направлено до суду першої інстанції, таким чином, датою звернення до суду відповідно до ч. 2 ст. 255 Цивільного кодексу України.

Також, у пункт 5.1 Договору вносились зміни шляхом укладення ряду додаткових угод, і згідно Додаткової угоди № 4 від 26.01.2018 строк надання послуг узгоджено сторонами до 30.06.2018, а пункт 10.1 викладено в редакції, згідно якої договір діяв по 28.12.2018.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.01.2018) визначено саме строк надання обумовлених договором послуг, а саме: 30.06.2018, і саме внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у визначений строк, відповідачем було допущено порушення своїх зобов`язань, що є підставою для застосування штрафної санкції, обумовленої договором, а саме: пені.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто в даному випадку строк позовної давності закінчується 28.12.2019 - є помилковими, оскільки 28.12.2018 - є строком дії договору (п. 10.1), і не є строком виконання зобов`язань, зазначеним у ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, адже таким строком виконання зобов`язання є погоджений у п. 5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.01.2018) строк 30.06.2018 що відповідає ст. 530 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме з 01.07.2018 розпочався строк прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором, і відповідно, починаючи з 01.07.2018 підлягає нарахуванню пеня, обумовлена п. 7.2 Договору, з урахуванням заявленого відповідачем річного строку позовної давності, який підлягає застосуванню до вимог щодо стягнення пені, нарахованої за період до 05.07.2018.

Таким чином, за розрахунком суду апеляційної інстанції, розмір пені, з урахуванням п. 7.2 Договору та вартості робіт за Календарним планом, складає загалом 95 520 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 14 коп., а саме:

- 4 358,65 грн. пені (за порушення зобов`язань за етапом 1 на суму 24 343, 20 грн. період прострочення з 01.07.2018 (і до 05.07.2018 вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають внаслідок пропуску строку позовної давності) по 31.12.2018 (дата, визначена позивачем самостійно як гранична щодо нарахування), що складає 179 днів прострочення) +

- 29 311,36 грн. пені (за порушення зобов`язань за етапом 2 на суму 173 435,18 грн. період прострочення з 01.07.2018 (і до 05.07.2018 вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають внаслідок пропуску строку позовної давності) по 21.12.2018 (дата, визначена позивачем самостійно як гранична щодо нарахування), що складає 169 днів прострочення) +

- 37 960,53 грн. пені (за порушення зобов`язань за етапом 2 на суму 212 070,61 грн. період прострочення з 01.07.2018 (і до 05.07.2018 вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають внаслідок пропуску строку позовної давності) по 31.12.2018 (дата, визначена позивачем самостійно як гранична щодо нарахування), що складає 179 днів прострочення) +

- 23 889,60 грн. пені ( 23 524,80 грн. (за порушення зобов`язань за етапом 3 на суму 139 200,00 грн. період прострочення з 01.07.2018 (і до 05.07.2018 вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають внаслідок пропуску строку позовної давності), + 364,80 грн. пені з по 21.12.2018, а з 21.12.2018 по 31.12.2018 (дата, визначена позивачем самостійно як гранична щодо нарахування) - на суму 36 480,00 грн.), що загалом складає 179 днів прострочення)).

В решті вимог позивача про стягнення пені, слід відмовити з огляду на застосування річного строку позовної давності.

Також, рішення суду першої інстанції щодо присудження стягнення з відповідача штрафу, учасниками спору не оскаржується, і у суду апеляційної інстанції відсутні обумовлені ст. 269 Господарського процесуального кодексу України підстави для виходу за межі апеляційної скарги.

Також, розглянувши вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача виконати умови договору, зокрема в частині виконання в натурі зобов`язання щодо надання відповідного обсягу послуг з оформлення земельних ділянок державної форми власності та передати за результатами виготовлену відповідну документацію, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача у наведеній частині задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача виконати роботи, позивач зазначав конкретний етап і суму, на яку, на його думку, зобов`язання не виконано.

Однак, протягом часу, в який здійснювалось виконання робіт по даному договору, відбулися зміни в діючому законодавстві. Зокрема, були внесені зміни в Земельний кодекс України, закон України "Про землеустрій", Порядок ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ці зміни призвели до зміни порядку виконання та складу робіт по Договору.

Таким чином, відпала необхідність в виконанні частини робіт передбачених Технічним завданням та Кошторисними розрахунками до Договору №, але в той же час з`явилася необхідність в виконанні видів послуг, які взагалі не були передбачені Технічними завданням та Кошторисним розрахунками до Договору №. Тобто, етапи та види послуг, які необхідно фактично надати для досягнення результату, не відповідають умовам даного Договору.

Оскільки умовами договору та додатками до нього не встановлено нових обсягів та видів послуг що передбачені законодавством та які повинні виконуватись для досягнення результату, не можливо спонукати відповідача до виконання робіт на конкретну суму, яка не погоджувалась сторонами.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Таким чином, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Заявлена позивачем вимога стосується захисту прав позивача шляхом спонукання відповідача примусово виконати взяті на себе за договором зобов`язання в натурі, що узгоджується із способом захисту порушеного права, передбаченим статтею 16 Цивільного кодексу України.

Однак, правильно обраний спосіб захисту порушеного права повинен, з однієї сторони, відповідати за своєю правовою природою суті спірних правовідносин, а з іншої - передбачати конкретний механізм захисту порушеного права, тобто мати відображення в сформульованих відповідним чином позовних вимогах, які дадуть змогу безумовно виконати таке рішення у разі задоволення судом вимог.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, перевірка відповідності способу допущеному порушенню і меті здійснення судового розгляду є обов`язком суду, який має приймати рішення зі справи в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи інший спосіб захистити порушене право, так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

З урахуванням наведенного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача виконати умови договору без конкретизації які саме і у які строки, зможе забезпечити реальний та ефективний захист його порушеного права (інтересу) та не визначено механізм реалізації (виконання) рішення, у разі задоволення позову. Заявлена позовна вимога за своїм змістом стосується примусового виконання відповідачем комплексу робіт по етапам із зазначенням конкретних сум, на які такі роботи мають бути виконані.

При цьому позивачем не доведено, що саме на визначену суму відповідач не виконав зобов`язання по конкретному етапу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту не призведе до захисту прав позивача, оскільки навіть у випадку задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд, приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим на підставі ст. 276, п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2020 у справі № 910/8902/19 в частині стягнення пені - підлягає зміні, з присудженням до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, 1, офіс 450, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури, 20 А, ) 95 520,14 грн. пені, з залишенням рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання вчинити дії - без змін.

Розподіл судових витрат

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: судовий збір за подачу апеляційної скарги залишається за Акціонерним товариством "Укртрансгаз", оскільки рішення суду першої інстанції змінено лише в частині присудженого до стягнення показника пені, з залишенням решти оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання вчинити дії - без змін. Судовий збір за подачу позову розподіляється пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2020 у справі № 910/8902/19 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2020 у справі № 910/8902/19 в частині стягнення пені - змінити, присудивши до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, 1, офіс 450, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури, 20 А, ) 95 520,14 грн. пені.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2020 у справі № 910/8902/19 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2020 у справі № 910/8902/19 в наступній редакції:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, 1, офіс 450, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури, 20 А, ) пеню в розмірі 95 520 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 14 коп., штрафу в розмірі 38 433,33 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять три грн. 33 коп.) та судовий збір у розмірі 2 009 (дві тисячі дев`ять) грн. 31 коп.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Укртрансгаз".

5. Матеріали справи № 910/8902/19 повернути до Господарського суду міста Києва, доручивши останньому видати накази на виконання даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання постанови: 28.12.2020.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

С.Я. Дикунська