РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2020Справа № 910/14420/20

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Казенного підприємства "Укрспецзв`язок"

про визнання договору укладеним

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Казенного підприємства "Укрспецзв`язок" про визнання укладеним договору про надання телекомунікаційних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є спеціальним користувачем, законодавством визначені вимоги щодо заборони припинення надання телекомунікаційних послуг зазначеному суб`єкту, відповідач ухиляється від підписання проекту договору, а тому позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.10.2020.

15.10.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що він не є спеціальним користувачем телекомунікаційних послуг, окрім того фінансується за рахунок коштів державного бюджету та наразі відсутня потреба у запропонованій позивачем кількості абонентських ліній.

Протокольною ухвалою суду від 20.10.2020 долучено відзив до матеріалів справи, відкладено підготовче засідання на 28.10.2020.

28.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наводить аргументи на спростування відзиву на позов.

Протокольною ухвалою суду від 28.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання призначено на 18.11.2020.

10.11.2020 від позивача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.12.2020.

Протокольною ухвалою суду від 09.12.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 23.12.2020.

У судовому засіданні 23.12.2020 суд заслухав вступне слово представника позивача, який підтримував позовні вимоги та просив задовольнити позов; заслухав вступне слово представників відповідача, які заперечували проти задоволення позову, просили відмовити у задоволенні позову.

Протокольною ухвалою суду від 23.12.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 15:00 год.

У судовому засіданні 23.12.2020 суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представників сторін як щодо дослідження доказів, так і по суті позовних вимог та заперечення проти позову.

У судовому засіданні 23.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було укладено договір №865-31-18 від 06.12.2018 про надання телекомунікаційних послуг.

Пунктом 1.1. цього Договору було передбачено, що ПАТ "Укртелеком" зобов`язується у 2018 році надавати Замовнику телекомунікаційні послуги, а також послуги, пов`язані технологічно з телекомунікаційними послугами, що визначаються у замовленні послуг та у відповідних Додатках до цього Договору, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до вимог цього Договору.

Пунктом 1.2. цього ж Договору було передбачено, що перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання Послуг Виконавця визначаються в Замовленні Послуг та в окремих Додатках до цього Договору, що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору.

На виконання даного пункту Договору, замовник та виконавець узгодили у додатковій угоді №2 до договору вартість користування та перелік абонентський ліній зв`язку місцевих цифрових каналів.

Відповідно до п. 7.2 договору від 06.12.2018, договір діє до 31.12.2018. Окрім того, сторони домовилися, що на підставі ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин, що склалися між сторонами до його підписання, а саме з 01.01.2018.

Після закінчення дії договору позивач не припинив надання телекомунікаційних послуг відповідачу.

З метою укладення договору на 2019 рік, листом за вих. №567-вих-80D731-80D933-2019 від 06.06.2019 позивачем було направлено відповідачу два примірники підписаного позивачем проекту договору про надання телекомунікаційних послуг.

Листом за вих. №31/1312 від 27.09.2019 відповідач направив позивачу перелік абонентських ліній, які відповідач пропонував включити додатком до договору про надання послуг на 2019 рік, та перелік абонентських ліній, договори по яким плануються до укладення у 2020 році.

Листом за вих. №984-вих-80D930-80D933-2019 від 11.10.2019 позивачем було направлено відповідачу два примірники підписаного позивачем проекту договору з урахуванням зауважень відповідача щодо кількості ліній на 2019 рік, наведених у листі №31/1312 від 27.09.2019.

Листом за вих. №31/1637 від 04.11.2019 відповідач повернув проект договору для доопрацювання та внесення змін до нього.

Позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти договір на 2020 рік листом за вих. №422-вих-80D930-80D933-2020 від 17.07.2020, яким направлено два примірники підписаного проекту договору.

Листом за вих. №21/962 від 14.08.2020 відповідач повідомив позивачу, що до проекту договору на 2020 рік не включені зауваження та пропозиції, які були викладені у листі за вих. №31/1637 від 04.11.2019, окрім того відповідачем були надані зауваження щодо кількості абонентських ліній запропонованих у проекті договору. Вказаним листом проект договору на 2020 рік було направлено на доопрацювання та внесення змін.

Однак у встановлений господарським процесуальним кодексом України строк, відповідач не вчинив жодної дії з передбачених процесуальним законом дій, а саме не підписав надісланий проект договору та не надіслав протокол розбіжностей договору. Послуги позивачем надаються відповідачу на постійній основі, від відповідача не надходило позивачу листів про відмову від отримання послуг.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 6, 7 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін, або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (ст. 187 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про телекомунікації", відключення кінцевого обладнання підрозділам Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, захисту державного кордону, з`єднувальних ліній служб екстреного виклику здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку відключення кінцевого обладнання спеціальних користувачів та з`єднувальних ліній служб екстреного виклику" №607 від 12.05.2004 зазначено, що цим Порядком визначається процедура відключення операторами (провайдерами) телекомунікацій незалежно від форми власності кінцевого обладнання підрозділів Міноборони, СБУ, Держспецзв`язку, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Національної поліції, МНС, Адміністрації Держприкордонслужби, Держмитслужби, які користуються телекомунікаційними послугами (далі - спеціальні користувачі), та з`єднувальних ліній служб екстреного виклику.

Відключення обладнання забороняється у разі, коли це може призвести до порушення умов функціонування спеціальних користувачів або коли обладнання забезпечує функціонування засекреченого, шифрованого, спеціального та урядового зв`язку; обладнання забезпечує функціонування засекреченого, шифрованого, спеціального та урядового зв`язку; водиться воєнний стан, режим надзвичайного стану, здійснюються заходи у зоні надзвичайної екологічної ситуації та оголошується мобілізація (п. 7 зазначеної постанови).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України", спеціальний зв`язок - зв`язок, що забезпечує передачу секретної та/або службової інформації шляхом застосування відповідних організаційних та технічних заходів; система спеціального зв`язку - сукупність обладнання, засобів, комплексів та систем обробки, передачі, технічного та криптографічного захисту інформації, що організаційно, технічно та функціонально поєднані в єдине ціле, призначена для забезпечення користувачів спеціальним зв`язком; комплекс спеціального зв`язку - сукупність обладнання і засобів криптографічного захисту інформації, засобів спеціального зв`язку, технічно та функціонально поєднаних для забезпечення захисту службової інформації та/або інформації, що становить державну таємницю, призначений для використання у складі системи спеціального зв`язку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України", Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України; територіальні підрозділи; Головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку; навчальні, охорони здоров`я, санаторно-курортні та інші заклади, науково-дослідні, науково-виробничі та інші установи і організації. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, входять державні підприємства, установи та організації, діяльність яких пов`язана із забезпеченням виконання покладених на Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України завдань.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 76 Господарського кодексу України, казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства. Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління. Казенне підприємство є юридичною особою, має відповідні рахунки в установах державного банку, печатку із своїм найменуванням.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №705-р від 08.07.2015 "Про утворення Казенного підприємства "Укрспецзв`язок", утворено Казенне підприємство "Укрспецзв`язок" з віднесенням його до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації. Установлено, що основним завданням казенного підприємства є забезпечення функціонування вузлів зв`язку спеціального призначення у мирний час, в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про телекомунікації", оператори телекомунікацій, незалежно від форм власності, в першу чергу надають у користування на договірних засадах ресурси своїх мереж державній системі урядового зв`язку, національній системі конфіденційного зв`язку, органам з надзвичайних ситуацій, безпеки, оборони, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань у порядку, встановленому ЦОВЗ.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм вбачається, що ПАТ "Укртелеком" як оператору телекомунікацій встановлено заборону здійснювати відключення телекомунікаційного обладнання спеціального користувача.

Однак Казенне підприємство "Укрспецзв`язок" не є спеціальним користувачем, а лише віднесено до сфери управління спеціального користувача, тому стосовно останнього не передбачено обов`язку укладати спірний договір.

Окрім того, в матеріалах справи наявні листи, з яких вбачається, що відповідач не заперечував проти укладення договору за умови внесення змін до проекту договору та його доопрацювання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення ЄСПЛ у справі Серявін проти України від 10.02.2010).

Суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що відповідач є оператором телекомунікаційних послуг та надає послуги телефонного зв`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що Казенне підприємство "Укрспецзв`язок" входить до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та не входить до структури служби спецзв`язку, не є спеціальним користувачем у розумінні Закону України "Про телекомунікації".

Також суд погоджується із запереченнями відповідача щодо неотримання останнім послуг після закінчення строку дії договору №865-31-18 від 06.12.2018, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів надання телекомунікаційних послуг після закінчення строку дії зазначеного договору, зокрема укладеного договору про надання телекомунікаційних послуг на 2019 рік або доказів оплати спожитих телекомунікаційних послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності умов, які є обов`язковими для визнання договору укладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Казенного підприємства "Укрспецзв`язок" про визнання укладеним договору - відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 05.01.2021 р.

Суддя Н.І. Зеленіна