ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23 жовтня 2020 року Справа № 926/1913/20
За позовом Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЛК Машинері

про стягнення заборгованості у сумі 190 478,51 грн

Суддя О.Г. Проскурняк

Секретар судового засідання А.О. Масюк

Представники сторін:

Від позивача адвокат Шалар І.В.

Від відповідача адвокат Іванов С.В.

СУТЬ СПОРУ: Чернівецьке міське комунальне підрядне шляхово - експлуатаційне підприємство звернулась до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЛК Машинері про стягнення заборгованості у сумі 190 478,51 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2020 року, судову справу № 926/1913/20 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 26 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 14 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року відкладено підготовче засідання на 02 жовтня 2020 року.

02 жовтня 2020 року судове засідання по справі № 926/1913/20 не відбулось, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Проскурняка О.Г. у відрядженні, про що сторони були сповіщенні телефонограмою та повідомленням керівника апарату Господарського суду Чернівецької області про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05 жовтня 2020 року призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 06 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 23 жовтня 2020 року.

23 жовтня 2020 року через систему Електронний суд до Господарського суду Чернівецької області надійшла письмова заява представника позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме майно і грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Обґрунтовуючи свою заяву, адвокат позивача посилається на те, що відповідач вживає заходів до приховування свого майна та намагається відчужити належне йому рухоме та нерухоме майно.

В судовому засіданні 23 жовтня 2020 року адвокат позивача підтримав свою заяву про забезпечення позову.

Адвокат відповідача в судовому засіданні 23 жовтня 2020 року заперечив проти задоволення зазначеної заяви, посилаючись на те, що забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме майно і грошові кошти, що належать відповідачу призведе до зупинки діяльності Товариства та вказує, що подана заява є передчасною у зв`язку із необхідністю уточнення суми заборгованості відповідача перед позивачем.

Розглянувши заяву адвоката позивача про забезпечення позову, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо.

Господарський суд звертає увагу, що обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, адвокатом позивача не надано суду достатніх та обґрунтованих доказів наявності фактичних обставин, щодо вживання відповідачем заходів до приховування свого майна та його відчуження, необхідних для забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Частинами 6, 8 статті 140 ГПК України унормовано, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись статтями 13, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Повний текст ухвали складено та підписано - "26" жовтня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 ГПК України.

Суддя О.Г. Проскурняк