УХВАЛА

16.12.2020Справа № 910/19434/20
Суддя господарського суду міста Києва Пінчук В.І., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. ОСОБА_5

6. ОСОБА_6

7. ОСОБА_7

8. ОСОБА_8

9. ОСОБА_9

10. ОСОБА_10

про стягнення 78710514,95 грн.

В С Т А Н О В И В :

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про стягнення 78710514,95 грн. майнової шкоди

Розглянувши матеріали позовної заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відтак, об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, є порушенням правил об`єднання таких вимог.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. (ч. 1 ст. 1166 ЦК України)

Позивачем в одній позовній заяві заявлена вимога про солідарне стягнення з 10 відповідачів майнову шкоду в розмірі 78710514,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі приймали необґрунтовані рішення щодо кредитування позичальників, які були прямо чи опосередковано пов`язаними із власниками банку, без оформлення будь-якого забезпечення з надмірною концентрацією кредитного ризику та безпідставного продовження строків виданих кредитів.

Тим самим, як стверджує позивач у позовній заяві, внаслідок прийнятих за участі відповідачів рішень, банком були здійснені операції стосовно позичальників за двома договорами, а саме за договором №104/12-КЛ від 10.08.2012 р., укладеним з ПрАТ «Українська фінансова мережа», та за договором №73/12-КЛ від 18.07.2012 р., що був укладений з ПАТ «Будмеханізація».

Вказані договори мають відмінний суб`єктний склад сторін та предмети договору, у зв`язку з чим вимоги про стягнення майнової шкоди, що виникла внаслідок вчинення цих двох окремих договорів, не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказами, та не є похідними вимогами, незважаючи на пред`явлення таких вимог до відповідачів солідарно.

Таким чином, суд вважає, що відповідальність за завдання збитків індивідуальна, оскільки причинно-наслідковий зв`язок повинен бути встановлений в частині кожного відповідача окремо.

Пов`язаність відповідачів та схожість прийнятих ними окремих рішень щодо укладення двох різних договорів не є достатніми для застосування правил об`єднання вимог у розумінні статті 173 ГПК України.

А тому сумісний розгляд вказаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін і суттєво утруднить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів, встановити обставини дотримання їх умов сторонами, мети та обставин їх укладення, а також правильність заявлених до стягнення сум збитків по кожному договору внаслідок їх вчинення та по кожному окремому відповідачу.

Відповідно до п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об`єднання вимог або об`єднання цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву.

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

За таких обставин вказана позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Керуючись ст.162, п.2 ч. 5 ст. 174, ст. ст. 232-235 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву повернути позивачу без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена відповідно до вимог ст.ст. 256-258 ГПК України.

Суддя В.І.Пінчук