ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/914/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., із секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - Слинько М.Г. за довіреністю, відповідача - Гричаненко О.М. адвокат за ордером, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Черкаської міської ради до Приватного підприємства "Міськбуд - Плюс" про стягнення 441857,81грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 441 857,81 грн заборгованості за договором оренди землі від 14.09.2016 з яких: 424623,44 грн основного боргу та 17234,37 грн. пеня.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання умов, укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки в частині повного та своєчасного розрахунку за оренду.

Відповідач подав відзив на позов, в якому не погодився із заявленими позивачем вимогами вважаючи їх необґрунтованими посилаючись на положення ч.6 ст.762 ЦК України та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 580/2343/19.

Відповідач зазначив, що він виконував взяті на себе зобов`язання згідно договору оренди землі від 14.09.2016, щомісячно сплачував орендну плату до березня місяця 2019 року. Тому, заборгованості та затримки по сплаті підприємство не має, що підтверджується Витягом з інформаційної системи органів ДФС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 29.05.2020 та 04.09.2020.

Ухвалою суду від 10.09.2020 припинено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 підготовче засідання було відкладено на 17 листопада 2020 р.

05.10.2020 позивач направив до суду відповідь на відзив, в якій просив суд винести ухвалу про залишення відзиву без розгляду.

Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою по 30.04.2020 включно, оскільки доводи відповідача щодо відсутності можливості використовувати земельну ділянку під комплекс будівель не відповідає дійсності та спростовується безпосередньо умовами договору оренди землі.

На думку позивача, доводи відповідача про припинення ним права користування вказаною земельною ділянкою з моменту прийняття рішення Черкаської міської ради від 05.03.2019 № 2-4025 не відповідають дійсності та відповідно спростовані.

Позивач зауважив, що відповідач подав за 2019 рік уточнюючу податкову декларацію, яка була подана з метою зменшення грошового зобов`язання з орендної плати по договору оренди землі, укладеного з Черкаською міською радою від 14.09.2016, а за 2020 рік взагалі не подавав до ДПІ у м. Черкаси річну податкову звітність з плати за землю (орендна плата), що підтверджується листом ГУ ДПС у Черкаській області від 30.07.2020.

Як вважає позивач, Договір оренди землі не було припинено на підставі рішення Черкаської міської ради від 05.03.20219 №2-4025, тому відповідач умисно в 2019 році подав уточнюючу податкову декларацію, в якій свідомо зменшив грошове зобов`язання з орендної плати по Договору оренди, а в 2020 році взагалі не подав відповідної податкової декларації, а тому у ГУ ДПС у Черкаській області відповідно відсутні відомості щодо дійсної заборгованості відповідача по Договору оренди.

Ухвалою від 17.11.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 грудня 2020 року.

09.12.2020 в судовому засіданні судом оголошувалась перерва до11:00 год. 18 грудня 2020 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

На підставі рішення Черкаської міської ради від 28.07.2016 № 2-885 приватному підприємству «Міськбуд - Плюс» була надана в оренду земельна ділянка площею 5,3731 га (кадастровий номер :02:003:0034), яка знаходиться у місті Черкаси по вул. Менделєєва, 4, під комплекс будівель і споруд.

За цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення (для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення).

За функціональним використанням земельна ділянка віднесена до категорії земель громадського призначення.

14 вересня 2016 року між сторонами було укладено договір оренди цієї земельної ділянки, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав від 19.09.2016 № 16484840 (далі - Договір).

Відповідно до умов цього Договору (п.1) позивач зобов`язався передати, а відповідач зобов`язався прийняти у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку та зобов`язався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати орендну плату (п.11).

За умовами п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.08.2016 № 820 становила 13582056,16 грн -землі громадського призначення.

П.9 Договору передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 % від її грошової оцінки і на час укладання цього договору становить 407461,68 грн (у місяць - 33 955,14грн).

П.10 Договору визначено, що обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення, функціонального використання та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

З 01.01.2017 у зв`язку зі щорічною індексацією грошової оцінки землі (коефіцієнт індексації - 1,06) розмір щомісячного платежу становив 35992,45 грн у місяць (33955,14 х 1,06=35992,45).

В 2018 - 2020 роках у зв`язку зі щорічною індексацією грошової оцінки землі (коефіцієнт індексації - 1,0) місячний розмір орендної плати залишився без змін, а саме 35992,45 грн.

За період з 19 вересня 2016 року (з дати реєстрації Договору), по 30 квітня 2020 року (останній звітний місяць) позивач відповідачу нараховав 1 519 153 грн 03 коп. орендної плати.

Позивач зазначив, що до цієї суми не включені нарахування орендної плати за березень 2020 року, оскільки відповідно до пункту 524 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними до цього Кодексу Законом № 533-ІХ від 17.03.2020, в редакції Закону № 540-ІХ від 30.03.2020), не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності).

Крім того, позивач відповідачу нарахував 58 709 грн 53 коп. упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки до моменту набуття чинності Договору, тобто з 28.07.2016 по 18.09.2016 включно, в порядку підпункту «з» пункту 31 Договору.

Відповідач за вказаний період користування земельною ділянкою сплатив позивачу 1 153 239,12 грн. Але, на думку позивача, внаслідок цього за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 424 623 грн 44 коп. (1577862,56 - 1153239,12 = 424623,44).

Також, на суму боргу позивач відповідачу згідно п.14 Договору за період з 01.07.2019 по 29.02.2020 нарахував пеню із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ у розмірі 17234,37грн.

Ст.11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" (далі-Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 статті 2 Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно статті 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 21 Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Ст.549 ЦК України неустойку (штраф, пеню) визначає як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема такі як сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання у відповідності з ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Ст.129 Податкового кодексу України визначено, що пеня нараховується на суму боргу із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

За умовами п.1 Договору, орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 28.07.2016 № 2-885 зобов`язався надати, а орендар зобов`язався прийняти в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель рекреаційного призначення (для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення), яка знаходиться по вул. Менделєєва, 4.

За умовами п.2 та п.3 цього Договору, в оренду передана земельна ділянка площею 5,3731 га (кадастровий номер :02:003:0034) під комплекс будівель та споруд

П.8 визначено, що строк дії Договору встановлений до 30.04.2020 (з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 28.07.2016 № 2 - 885).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Черкаської міської ради від 22.12.2016 № 2-1591 відповідачем за власні кошти здійснено коригування детального плану території; внесено зміни до детального плану даної території та отримано дозвіл на розроблення проекту змін до детального плану території між вулицями Дахнівська, Соснівська та автодороги Н-16 в м.Черкаси. Додатково цим рішення було зобов`язано відповідача профінансувати зазначені вище роботи на всю земельну ділянку - 42,00 га (в користуванні перебувала частина земельної ділянки - 5,3731 га).

Відповідачем була подана заява на отримання містобудівних умов та обмежень.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.12.2017 у справі № 712/10673/17, яке набрало законної сили 03.05.2018 було визнано протиправною бездіяльність Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо не прийняття за результатами розгляду заяви Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» від 18 квітня 2017 року рішення про видачу містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки або про відмову в їх наданні та зобов`язано Департамент повторно розглянути заяву Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» від 18.04.2017 про видачу містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки по вул. Менделєєва, 4 у м. Черкаси. Вказане рішення залишилось без фактичного виконання.

В подальшому відповідач звернувся до суду з позовом про зобов`язання надати містобудівні умови і обмеження.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 у справі №580/1767/19 визнано протиправною відмову Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради у наданні приватному підприємству "Міськбуд-Плюс" містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки по вул. Менделєєва, 4 в м. Черкаси для будівництва будинку відпочинку (готельного типу) від 21.05.2019 № 36350-арх. Зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради видати приватному підприємству "Міськбуд-Плюс" містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки загальною площею 5,3731 га по вул. Менделєєва, 4 в м. Черкаси для будівництва будинку відпочинку (готельного типу).

На виконання вказаного рішення були надані містобудівні умови і обмеження. Проте Виконавчим комітетом Черкаської міської ради від 18.02.2020 №173 ухвалено рішення «Про скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 11.02.2020 №457 «Про затвердження ПП «Міськбуд-Плюс» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул.Менделєєва, 4».

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 у справі № 580/862/20 визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18.02.2020 №173 «Про скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 11.02.2020 №457 «Про затвердження ПП «Міськбуд-Плюс» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул.Менделєєва, 4».

За приписами ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Суд погоджується із доводами відповідача, щодо вказаних обставини, які свідчать про існування перешкод у користуванні земельною ділянкою, що призвело до неможливості її використання через обставини, за які відповідач не відповідає.

Суд також враховує, що рішенням Черкаської міської ради від 05.03.2019 № 2 - 4025 «Про використання земельної ділянки комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, які перебувають в користуванні на умовах оренди ПП «Міськбуд - Плюс» по вул. Менделєєва, 4, для суспільних потреб - створення міського парку патріотичного виховання (скверу) із дитячим табором» вирішено, зокрема :

- використати земельну ділянку з кадастровим номером площею 5, 3731 га по вул. Менделєєва, 4 м Черкаси, що надана у користування на умовах оренди ПП «Міськбуд - Плюс» для суспільних потреб, а саме: створення міського парку патріотичного виховання (скверу) із дитячим табором;

- використати земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0034 площею 5, 3731 га по вул . Менделєєва, 4 м. Черкаси, відповідно до Генерального плану міста Черкаси;

- припинити Договір оренди від 14.09.2016, зареєстрований 10.09.2016 за № 16484840 на підставі п.37 цього договору;

- суспільними потребами для яких передбачається використання земельної ділянки згідно із абз. 8 частини статті 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», є створення міського парку патріотичного виховання (скверу) із дитячим табором по вул.Менделєєва, 4 м.Черкаси;

- передача земельної ділянки, що буде використана для суспільних потреб, відбудеться Комунальному підприємству «Дирекція парків» Черкаської міської ради в постійне користування;

- доручено департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради здійснити розрахунок відшкодування спричинених вилученням збитків ПП «Міськбуд - Плюс»;

- доручено департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради звернутися до суду у встановленому законодавством та Регламентом виконавчого комітету Черкаської міської ради порядку щодо припинення договору оренди від 14.09.2016, зареєстрованого 19.09.2016 за № 16484840 на підставі п.37 цього Договору.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.12.2019 у справі № 925/768/19 визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської міської ради від 05.03.2019 № 2-4025 "Про використання земельної ділянки комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, які перебувають в користуванні на умовах оренди ПП "Міськбуд - Плюс" по вул. Менделєєва, 4, для суспільних потреб - створення міського парку патріотичного виховання (скверу) із дитячих табором".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 580/2343/19 визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 14.06.2019 № 7837-17, якою визначено податкове зобов`язання приватному підприємству «Міськбуд-Плюс» у розмірі 35875,93 грн. визнано протиправним та скасовано рішення №18522/23-00-17-02-019 від 19 червня 2019 року, прийнятого Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області про опис майна у податкову заставу платника податків приватного підприємства «Міськбуд-Плюс». У цій постанові судом викладені такі висновки:

Пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 Податкового кодексу (далі - ПК) України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

За змістом пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом ж статей 125 та 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, для цілей регулювання земельних відносин виникнення права користування (оренди) земельної ділянки та припинення цього права пов`язане із фактом державної реєстрації відповідного договору (припинення цього договору).

Проте, положення Податкового кодексу України пов`язують податковий обов`язок орендаря по сплаті орендної плати за землю з наявністю чинного договору про оренду земельної ділянки та фактичним перебуванням землі у користуванні орендаря, а не з реєстрацією права оренди земельної ділянки (припинення цього права), обов`язок щодо чого встановлений нормами земельного законодавства.

Принцип економічної обґрунтованості справляння плати за землю як майнового податку полягає в покладенні обов`язку з його сплати та, відповідно, подання звітності на особу, яка має юридичну можливість отримувати прибуток від використання землі, тобто обов`язок із перерахування до бюджету, зокрема, орендної плати пов`язується саме з фактичним отриманням особою права користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 815/1735/14.

Згідно положень ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд бере до уваги, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності установлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, враховуючи встановлені апеляційною інстанцію у постанові обставини справи щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 14.06.2019 № 7837-17, якою визначено податкове зобов`язання приватному підприємству «Міськбуд-Плюс» у розмірі 35875,93 грн. визнано протиправним та скасовано рішення №18522/23-00-17-02-019 від 19 червня 2019 року, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області про опис майна у податкову заставу платника податків приватного підприємства «Міськбуд-Плюс», має преюдиційне значення для розгляду справи, а тому ці факти повторного доведення не потребують. Зазначена постанова не скасована та набрала законної сили.

Із рішення №18522/23-00-17-02-019 від 19.06.2019 про опис майна у податкову заставу, винесеного Головним управлінням ДФС у Черкаській області вбачається, що останнє прийнято відповідно до ст. 89 розділу II ПК України.

Відсутність у відповідача заборгованості з інших податків і зборів (обов`язкових платежів) підтверджується листом ДПС у Черкаській області від 08.05.2020 № 3942/23-00-50-04-012ГУ.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відтак, суд приходить до переконання, що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст складено і підписано 11. 01.2021.

СУДДЯ К.І. Довгань