УХВАЛА

29 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/3072/19

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Зуєв В.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2020

та рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2020

за позовом Комунального підприємства "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради

до: 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областям,

2. Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1. Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністраціїї

2. Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів Міндовкілля (Міністерство енергетики та захисту довкілля України)

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 (повний текст складено 05.11.2020) та рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 у справі № 922/3072/19, подана 24.11.2020 безпосередньо до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд вирішив залишити зазначену скаргу без руху, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Отже, системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Як вбачається з касаційної скарги, заявник звертаючись із касаційною скаргою вказує на те, що касаційна скарга подається на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, проте не вказує щодо якого питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскільки у касаційні скарзі скаржником не зазначено підстави (підстав) її подання відповідно до змісту вимог статті 287 Господарського процесуального кодексу України, то згідно з частиною другою статті 292 цього кодексу зазначена скарга підлягає залишенню без руху.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 290 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

За змістом частини першої статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

При цьому згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (у редакції Закону України від 02.06.2016 № 1401-VІІІ) представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

За змістом статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з частиною першою статті 26 цього Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Касаційну скаргу від імені Комунального підприємства "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради підписала Коршунова Л.Г. як юрисконсульт. При цьому на підтвердження повноважень діяти від імені Комунального підприємства "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради заявник додав до касаційної скарги лише довіреність № 604 від 18.09.2020.

Отже, заявник не надав належних доказів на підтвердження наявності у Коршунової Л.Г. повноважень діяти від імені Комунального підприємства "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради на умовах або самопредставництва, або представництва, як це передбачено у частині третій статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на положення частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги Комунальному підприємству "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради необхідно:

1) уточнити підставу подання цієї скарги, відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме навести відповідну норму права щодо якої, на думку заявника, відсутній висновок Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах;

2) надати належні докази на підтвердження наявності у представника повноважень діяти від імені скаржника, згідно зі статтею 56 Господарського процесуального кодексу України.

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Муніципальна компанія поводження з відходами" Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 у справі № 922/3072/19 залишити без руху до 28.01.2021, при цьому строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Зуєв