ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 грудня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/52/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: скаржника не з`явився, стягувача Лантуха Є.С. за посадою, третьої особи не з`явився, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Власенко У.О. за посадою, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз РП" на дії та постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз РП", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про звернення стягнення на предмет іпотеки за належністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 позов задоволено повністю. В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Фінансова ініціатива (Код , 03150, м. Київ, вул. Щорса, буд. 7/9) за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 з додатковими угодами до нього від 28.05.2014, 04.06.2014, 01.12.2014, 23.12.2014, 26.02.2015) перед Національним банком України (Код , 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) в загальній сумі заборгованості (станом на 16.05.2017р.) 2 135 863 013 (два мільярди сто тридцять п`ять мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі тринадцять) гривень 70 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 000000000 грн. 00 коп. та заборгованості за процентами - 135 863 013 грн. 70 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2014 укладений між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія Агросоюз - РП, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №862 на нерухоме майно, перелічене в резолютивній частині рішення. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження за початковою ціною 3 340 700 (три мільйони триста сорок тисяч сімсот) (без ПДВ) та стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 50 110 гривень 50 копійок.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 рішення суду від 09.01.2019 було змінено.

На виконання вказаних рішення суду та постанови Північного апеляційного господарського суду направлений наказ господарського суду Черкаської області від 11.03.2020 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

18.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

22.07.2020 на адресу ТОВ «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» поштою надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни від 10.07.2020 про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

27.07.2020 до суду надійшла скарга від боржника на дії та постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.07.2020 у межах виконавчого провадження № 61787491, в якій скаржник просив суд:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо винесення нею постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.07.2020 у межах виконавчого провадження №61787491 неправомірними;

- визнати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.07.2020, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. у межах виконавчого провадження №61787491 неправомірною;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який здійснює заходи примусового виконання рішення у межах виконавчого провадження №61787491, скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.07.2020, винесену головним державним виконавцем Рубель І.В. у межах виконавчого провадження №61787491;

- зупинити стягнення на підставі наказу №925/52/18 від 11.03.2020, виданого господарським судом Черкаської області, у виконавчому провадженні №61787491, до завершення розгляду цієї скарги.

Скарга обґрунтована тим, що у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено оскаржувану постанову, якою призначено, а не залучено суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

На думку скаржника, цим Законом не передбачена можливість виконавця призначати суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна боржника.

Скаржник, посилаючись на п.10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, вважає, що у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказана зокрема відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця. Натомість в постанові державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.06.2020 у розділі щодо такого роз`яснення стосовно боржника наявний запис «відсутній».

На думку скаржника, такі дії державного виконавця привели до порушення прав боржника і непередбачуваних наслідків, які можуть виразитися в значному заниженні початкової вартості майна.

Скаржник зазначив, що відповідно до пункту 1 постанови від 10.07.2020 про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні державним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ «ДЕ ВІЗУ» в особі керівника Кобилинської Світлани Францівни і цей суб`єкт оціночної діяльності-суб`єкт господарювання має сертифікат №745/18, виданий 18.09.2018 Фондом державного майна України. Скаржник вказує на те, що згідно Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності (доступного в мережі Інтернет) сертифікат за номером 745/18 від 18.09.2018 виданий ТОВ «ОЦІНОЧНА ФІРМА «ДЕ ВІЗУ». І тому це є грубим порушенням державним виконавцем законодавства України, яке полягає у свавільному призначенні у виконавчому провадженні суб`єкта господарювання, про якого відсутні відомості в необхідних державних реєстрах, а отже і незареєстрованого в установленому законодавством порядку.

Боржник вказує на те, що державним виконавцем не отримано від ТОВ «Оціночна компанія «Де Візу» інформацію про наявність оцінювачів, які працюють на умовах повної зайнятості та з якими укладений трудовий договір з метою визначення та перевірки кваліфікації оцінювачів та попередження їх про кримінальну відповідальність, оскільки Закон передбачає вимогу індивідуального попередження про кримінальну відповідальність оцінювачів, а не лише директора суб`єкта господарювання. І з цього слідує те, як зауважив скаржник, що державний виконавець не попередив про кримінальну відповідальність у встановленому порядку ані суб`єкта господарювання, ані оцінювача.

21.12.2020 від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) суду надійшов відзив на скаргу, в якій державний виконавець просив відмовити у задоволенні скарги вважаючи її безпідставною.

29.12.2020 від стягувача (Національного банку України) до суду надійшло письмове заперечення на скаргу боржника, в якому стягував просив скаргу залишити без задоволення вважаючи її необґрунтованою. Стягувач звернув увагу суду на те, що скаржником не зазначено, які його права чи свободи порушені діями Державного виконавця при виконанні рішення суду від 09.01.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 925/52/18.

Стягувач повідомив, що він звернувся до Державного виконавця з клопотанням від 01.07.2020, в якому просив залучити ТОВ «Оціночна фірма «Де візу» для проведення оцінки описаного майна - предмету іпотеки в рамках виконавчого провадження № 61787491, та з огляду на обов`язок розглядати заявлені клопотання у строки визначені законом (п.3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»), Державний виконавець правомірно здійснив розгляд такого клопотання в межах наданих йому законом дискреційних повноважень. В подальшому вказане вище клопотання Державний виконавець задовольнив, шляхом винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Оціночна фірма «Де візу». Тому, як зазначив стягувач, доводи скаржника про те, що Державний виконавець призначив суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оціночна компанію «Де візу», а не суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оціночна фірма «Де візу» є такими, що не відповідають дійсності, оскільки Державний виконавець задовольняючи клопотання Національного банку здійснив описку в оскаржуваній постанові. В оскаржуваній постанові Державним виконавцем були зазначені інші ідентифікуючи ознаки суб`єкта оціночної діяльності, зокрема, зазначено керівника, який проставив свій підпис в Оскаржуваній постанові, та реквізити сертифікату, виданого Фондом державного майна України.

Стягувач вважає твердження скаржника про те, що Державний виконавець призначив, а не залучив суб`єкта оціночної діяльності безпідставними, оскільки за своєю суттю зводяться до формальних зауважень скаржника стосовно назви вчиненої Державним виконавцем дії, яка за своїм змістом і метою відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник стягувача та представник відділу ДВС проти скарги заперечували та просили відмовити в її задоволенні вважаючи доводи скаржника безпідставними.

В судове засідання представники скаржника та третьої особи не з`явилися.

Щодо повноважень особи, яка бере участь та діє в суді в інтересах Міністерства юстиції України, у суду сумніви відсутні, оскільки в матеріалах справи містяться відповідні документи, на підставі яких головний спеціаліст сектору судової роботи та міжнародного співробітництва у Черкаській області Відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власенко Ульяна Олександрівна наділена повноваженнями брати участь у справі та діяти в інтересах Міністерства юстиції України під час розгляду справи № 925/52/18.

Відповідно ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої осадової особи органу державної виконавчої служби не перешкоджають розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представників стягувача та відділу ДВС, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 61787491, суд встановив наступне.

Учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання відповідно до частини 1 статті 14 Закону «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

За приписами ст.20 Закону для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Як зазначено у пункті 8 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/59. затвердженого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 № 1302/29432 (далі - Інструкція), для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби -перекладача.

Отже, аналізуючи вище викладене, суд вважає, що застосування державним виконавцем слова «призначено» при формуванні постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.07.2020 ВП № 61787491 не суперечить вимогам Закону та Інструкції.

Боржник у скарзі стверджує про недотримання державним

виконавцем вимог Закону посилаючись на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, яка на думку боржника призвела до порушення його прав. Проте, питання щодо правомірності дій державного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.06.2020 не є предметом розгляду у даній справі.

Також судом враховано, що відповідно до пункту 24 Інструкції, у разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Твердження скаржника у скарзі про те, що згідно даних Єдиного

держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських

флотувань (далі - Реєстр) відсутні дані про юридичну особу з найменуванням

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія «Де Візу», суд вважає помилковими, оскільки згідно з додатком до наказу Фонду державного майна України від 01.10.2018 № 1263 та відомостей Реєстру, ідентифікаційний код юридичної особи в в обох інтернет ресурсах співпадає.

Судом досліджено, що 13.07.2020 державний виконавець ознайомив ТОВ «Оціночна Компанія «Де Візу» в особі керівника Кобилянської Світлани Францівни з постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.07.2020.

Відтак, доводи скаржника про те, що державний виконавець не

попередив про кримінальну відповідальність у встановленому порядку ні суб`єкта

господарювання, ні оцінювача, суд оцінює критично, оскільки відповідний підпис уповноваженої особи міститься у вищезазначеній постанові.

З огляду на викладене, скарга на дії державного виконавця є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.

Підстави для зупинення вчинення виконавчих дій передбачені ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувана, який проходить таку військову службу:

2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

4) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувана поширюється дія мораторію. запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону;

6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення:

7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру

підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень. передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;

8) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення. що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані па врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". ЇЇ дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртранегаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову нергію,

транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене па території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження;

12) включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації;

13) наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку";

14) наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств".

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що жодним пунктом статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлено зупинення вчинення виконавчих дій, які вказані у скарзі боржником. А тому у державного виконавця були відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій.

Частиною 1 ст. 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, (ч. 2 ст. 18 ГПК України).

Таким чином, законодавство передбачає обов`язковість виконання рішення всіма особами приватного та публічного права у порядок та спосіб визначеним законом, крім випадків коли законодавство встановлює обмеження.

Суд бере до уваги те, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено підстав надання суду повноважень для зупинення реалізації майна чи зупинення вчинення виконавчих дій.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в той же час, невиконання судових рішень нівелює принцип обов`язковості виконання судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 у справі №910/11364/17.

Таким чином, доводи щодо порушення державним виконавцем прав і інтересів скаржника суд оцінює критично, оскільки боржником не вказані (не конкретизовані), які саме його права та інтереси були порушені. А оскільки суд не ухвалював рішення, на підставі якого видано виконавчий документ про зупинення стягнення, то застосування пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», на який посилається боржник, є недоцільним та суперечить вимогам Закону.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене суд приходить до переконання, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, вчинені в межах повноважень та відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз РП" на дії та постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є безпідставною і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз РП" № 59 від 24.07.2020 на дії та постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення і протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя К.І. Довгань