ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Справа№ 911/1012/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Бендюг І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 17.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2020

у справі №911/1012/20 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продесс"

про стягнення 15 768,95 грн.

В судовому засіданні 17.12.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2020 у справі №911/1012/20 закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продесс" про стягнення 15 768,95 грн. заборгованості.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач 25.09.2020 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована прийняттям ухвали при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд не перевірив призначення платежу в наданому відповідачем платіжному дорученні №8419 від 08.07.2020 на суму 14 024,53 грн., відповідно до якого оплата проводилась за товар (Чумак), в той час як позов заявлено про стягнення заборгованості за поставлений товар (Конті);

- позов заявлено на суму 15 768, 95 грн., а згідно платіжного доручення №8419 від 08.07.2020 сплачено 16 829, 44 грн.;

- сплата відповідачем заборгованості за поставлений товар (Чумак) по спірному договору не свідчить про припинення існування предмета спору в процесі розгляду справи про стягнення заборгованості за товар (Конті), поставлений за іншими накладними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що оплачуючи суму 16 829, 44 грн. згідно платіжного доручення № 8419 від 08.07.2020, відповідач мав намір врегулювати судовий спір та погасити заборгованість, щодо якої здійснювалось судове провадження у справі №911/1012/20 та зауважує, що на момент винесення оскаржуваної ухвали позивачем у встановленому порядку не було збільшено позовні вимоги та не надано додаткових первинних документів по спірному договору поставки, про які зазначає позивач в апеляційній скарзі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2020 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 12.11.2020.

12.11.2020 розгляд справи №911/1012/20 не відбувся у зв`язку з перебуванням суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. у відпустці.

Після виходу суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. з відпусток, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 розгляд справи призначено на 17.12.2020.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 17.12.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 17.12.2020 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продесс" про стягнення 15 768,95 грн. заборгованості за договором поставки.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 65 від 15.09.2017 в частині повної оплати вартості поставленого позивачем товару.

06.08.2020 відповідачем подано клопотання, в якому останній повідомляє, що 08.07.2020 ТОВ "Продесс" погасило заборгованість за договором поставки № 65 від 15.09.2017, на підтвердження чого до клопотання додано платіжне доручення № 8419 від 08.07.2020, з огляду на що відповідач просить суд закрити провадження у справі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Продесс" сплатило суму заборгованості у розмірі 15 768,95 грн. за товар, поставлений за договором поставки № 65 від 15.09.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 8419 від 08.07.2020, після відкриття провадження у справі, що свідчить про припинення існування предмета спору в процесі розгляду справи та є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Згідно зі ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Випадки, коли суд закриває провадження у справі унормовані ст. 231 ГПК України. Наведена стаття встановлює вичерпний перелік підстав припинення провадження у справі, в тому числі, коли відсутній предмет спору (пункт 2 частини першої).

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу за договором поставки №65 від 15.09.2017 постачалась продукція під торговою маркою « Чумак » та «Конті», позовні вимоги у даній справі стосуються заборгованості відповідача по оплаті продукції торгової марки «Конті», поставленої за накладеними, зазначеними у позовній заяві (за вирахуванням повернень товару та часткової оплати), а саме: №НКВ-194177 від 19.11.2019, сума боргу 7 185, 97 грн., №НКВ-194181 від 19.11.2019, сума боргу 800,60 грн., №НКВ-194176 від 19.11.2019, сума боргу 5 175,13 грн., №НКВ-194180 від 19.11.2019, сума боргу 547,12 грн., №НКВ-204338 від 04.12.2019, сума боргу 4 179,94 грн., №НКВ-204871 від 05.12.2019, сума боргу 1 018,82 грн., №НКВ-207569 від 10.12.2019, сума боргу 1 646,42 грн.

Як вбачається з наданого відповідачем платіжного доручення №8419 від 08.07.2020 на суму 16 829, 44 грн., в призначенні платежу зазначено: сплата за товар (Чумак), згідно договору поставки №65 від 15.09.2017 у сумі 14 024,53 грн., ПДВ - 20 % 2804, 91 грн., тобто відповідач надав суду в підтвердження оплати товару під ТМ «Конті», поставленої за вищевказаними накладними, платіжне доручення про оплату товару під ТМ «Чумак», який передавався відповідачу за іншими видатковими накладними на суму 16 829,47 грн., що було залишено поза увагою судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про закриття провадження у даній справі, оскільки підтвердження факту оплати товару, поставленого за договором поставки №65 від 15.09.2017 після відкриття провадження у справі не свідчить про припинення існування предмета спору в процесі розгляду справи, оскільки в наданому відповідачем платіжному дорученні №8419 від 08.07.2020 зазначено, що оплата здійснюється за інший товар, який не зазначений у накладних, на які посилається позивач у позові, та по яким просить стягнути з відповідача заборгованість.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не спростовують того факту, що відповідачем оплачено товар (Чумак), поставлений по іншим видатковим накладним на іншу суму. В той час, як заборгованість, яка є предметом спору, виникла за поставку товару (Конті) по зовсім іншим накладним, які долучені позивачем до позовної заяви.

Місцевий господарський суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про закриття провадження на підстав п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Доводи апелянта знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, натомість заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що було зроблено скаржником та не спростовано відповідачем.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" з підстав, викладених в ній, підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 19.08.2020 у справі №911/1012/20, прийнята з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з направленням матеріалів справи до господарського суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2020 у справі №911/1012/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 19.08.2020 у справі №911/1012/20 скасувати.

3. Матеріали справи №911/1012/20 направити до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 13.01.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. з відпусток.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко