ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2739/19

За позовомкерівника Фастівської місцевої прокуратури (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Суворова, 3) в інтересах держави
До Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14)
Фермерського господарства "Невзгляденко" (08654, Київська обл., Васильківський район, смт. Дослідницьке, вул. Вчених, 2, кв. 41)
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
Провизнання недійсними наказів та договорів

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Булавіна Є.С.

Представники:

Від прокуратури Ганзенко О.О.
Від відповідача-1 не з`явився
Від відповідача-2 не з`явився
Від третьої особи не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернувся керівник Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач-1) та Фермерського господарства "Невзгляденко" (далі - відповідач-2) про:

- визнання недійсними наказів Головного управління Держземагенства у Київській області від 04.12.2014 №10-11103/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11104/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11105/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11108/15-14-сг, від 04.12.2014 № 10-11110/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11112/15-14-сг, від 02.04.2015 №2994/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-2997/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-2998/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3000/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3002/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3003-15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3004/15-15-сг, від 03.07.2015 №10-394/36-15-сг, від 03.12.2015 №10-8385/36-15-сг про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства громадянину ОСОБА_1 та надання земельних ділянок в оренду громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території Фастівського району Київської області;

- визнання недійсними договорів оренди від 02.11.2015 №1261 земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0096, від 02.11.2015 №1269 земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:0070, від 02.11.2015 №1273 земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0052, від 02.11.2015 №1275 земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0050, від 02.11.2015 №1277 земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0053, від 02.11.2015 №1279 земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:0069, від 02.11.2015 №1281 земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0100, від 02.11.2015 №1285 земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0054, від 02.11.2015 №1287 земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0095, від 02.11.2015 №1289 земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0098, від 02.11.2015 №1295 земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0051, від 02.11.2015 №1297 земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0215, від 02.11.2015 №1299 земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0140, від 02.11.2015 №1301 земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0099, від 17.12.2015 №1446 земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0346, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що оспорюванні накази Головного управління Держземагенства у Київській області прийняті з порушенням вимог земельного законодавства, договори оренди землі укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства, адже громадянин ОСОБА_1 звернувся для отримання земельних ділянок за спрощеною процедурою без обов`язкового проведення земельних торгів, не маючи наміру ведення фермерського господарства особисто та вже маючи інші створені фермерські господарства.

Порушення інтересів держави керівник Фастівської місцевої прокуратури вбачає у тому, що незаконне прийняття оскаржуваних рішень суперечить принципам регулювання земельних відносин, що закріплені в ст.14 Конституції України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2019 №911/2739/19 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2019 відкрито провадження у справі №911/2739/19 за вказаними позовними вимогами, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 .

До Господарського суду Київської області від Головного управління Держгеокадастру у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-1 заперечує проти позову в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора з мотивів того, що при передачі ОСОБА_1 земельних ділянок (винесенні наказів, укладенні договорів) відповідач-1 діяв у межах наданих законодавством повноважень та керувався виключно вимогами чинного законодавства. Також відповідач-1 вказує, що оскаржувані прокурором накази є ненормативними актами, які вичерпують свою дію внаслідок їх виконання, а тому їх скасування чи визнання недійсними не породжує наслідків для користувачів земельних ділянок, що унеможливлює задоволення позовних вимог у цій частині.

Прокурор надіслав до Господарського суду Київської області відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якій, посилаючись на норми законодавства, мотивував незгоду з запереченнями відповідача-1 проти позову, просив суд заперечення, наведені відповідачем-1 у відзиві, відхилити, а позовні вимоги задовольнити.

Відповідач-2 надіслав до Господарського суду Київської області відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить застосувати позовну давність при вирішенні спору за позовом прокурора та в позові відмовити повністю, посилаючись на те, що прокурором не доведено порушення інтересів держави, Головне управління Держгеокадастру у Київській області прийняло оспорюванні накази в межах повноважень та з дотриманням вимог законодавства, а прокурором пропущено строк звернення до суду з цим позовом. Також відповідач-2 вказує на недоведеність позовних вимог з огляду на посилання прокурора на докази, які не є належними, допустимими і достовірними, а викладені в позові доводи прокурора ґрунтуються на його припущеннях. Крім того, на переконання відповідача-2, позов не обґрунтовано нормами матеріального права, так як прокурор посилається на взаємовиключні ст.203, 215 та 228 Цивільного кодексу України. Згідно з поданим відзивом позовні вимоги прокурора зводяться до непропорційного втручання у право Фермерського господарства "Невзгляденко" на мирне володіння майном.

До Господарського суду Київської області прокурор надіслав відповідь на відзив відповідача-2, в якій, посилаючись на норми законодавства, мотивував незгоду з запереченнями Фермерського господарства "Невзгляденко" проти позову.

Відповідач-2 надав до суду заперечення на відповідь на відзив прокурора, в яких зазначає про неподання прокурором належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.02.2020 №911/2739/19 позов керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Фермерського господарства "Невзгляденко" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів та договорів залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 скасовано ухвалу Господарського суду Київської області від 26.02.2020 у справі №911/2739/19, матеріали справи передано на розгляд до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.08.2020 призначено підготовче засідання у справі №911/2739/19 на 10.09.2020, про що повідомлено учасників провадження.

10.09.2020 у зв`язку з неявкою представників відповідачів та третьої особи Господарським судом Київської області без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 24.09.2020.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Невзгляденко" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 та витребувано матеріали справи №911/2739/19 із Господарського суду Київської області.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.09.2020 Господарським судом Київської області з супровідним листом №02-03/911/2739/19 від 28.09.2020 матеріали справи №911/2739/19 направлено до Касаційного господарського суду.

21.10.2020 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційне провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Невзгляденко" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 у справі Господарського суду Київської області №911/2739/19 закрито.

29.10.2020 до Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №911/2739/19 з супровідним листом №25.2-16/911/2739/19/510/2020 від 27.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.11.2020 у справі №911/2739/19 призначено підготовче засідання на 26.11.2020, про що повідомлено учасників провадження.

26.11.2020 підготовче засідання у справі №911/2739/19 не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, зумовленій самоізоляцією контактної особи з хворим на COVID-19.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2020 підготовче засідання у справі №911/2739/19 призначено на 21.12.2020, про що повідомлено учасників провадження.

21.12.2020 представники відповідачів та третьої особи не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності у відкладенні підготовчого засідання на іншу дату.

Проаналізувавши на стадії підготовчого провадження позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення прокурора, врахувавши правові позиції учасників судового провадження та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний спір не підвідомчий господарському суду, а тому провадження у справі №911/2739/19 підлягає закриттю.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, а межах положень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 у справі №4-рп/2008).

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, стороною якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 1, 6, 10, 15 ч.1 ст. 20 цього Кодексу).

Для віднесення справи до господарської юрисдикції суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Отже, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. Земельні спори, сторонами в яких є насамперед юридичні особи та фізичні особи-підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Головне Управління Держземагентства у Київській області у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема надання земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 в оренду, діяло як орган, через який реалізуються повноваження власника земельних ділянок, та вступало з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини.

Частиною 2 ст.13 Конституції України унормовано, що кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають права власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов`язані з набуттям і реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок, є цивільно-правовими.

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 Цивільного Кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи.

У даній справі прокурор заявив вимогу про визнання недійсним 15-ти наказів Головного Управління Держземагентства у Київській області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства громадянину ОСОБА_1 та надання земельних ділянок в оренду громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території Фастівського району Київської області

Скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №911/2034/16.

Позовні вимоги про визнання недійсними договорів оренди 15-ти земельних ділянок від 02.11.2015 та 17.12.2015, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , за висновком суду, також підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, враховуючи суб`єктний склад сторін оскаржуваних правочинів та приватноправовий характер спірних правовідносин, які безпосередньо стосуються прав та обов`язків фізичної особи. Суд вважає, що заявлення прокурором зазначених вимог до Фермерського господарства "Невзгляденко", з залученням фізичної особи ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позбавляє останнього на належний захист своїх цивільних прав та інтересів у спорі щодо дійсності договорів, стороною яких він виступає, як фізична особа.

Відтак твердження прокурора про господарську юрисдикцію справи як в частині оспорювання наказів Головного Управління Держземагентства у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання вищезазначених земельних ділянок в оренду фізичній особі, так і в частині визнання недійсними укладеними між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою договорів оренди таких земельних ділянок з посиланням на те, що на день подання позову землекористувачем спірних земельних ділянок є юридична особа - Фермерське господарство "Невзгляденко", є помилковими.

Відповідно до ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спір у справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, господарський суд роз`яснює, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" судовий збір може бути повернутий в разі звернення прокурора із відповідним клопотанням.

Водночас, суд звертає увагу прокурора, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц, від 21.11.2018 у справі №272/1652/14-ц дійшла висновку, що за змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство" після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства останнє реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надана. Отже, оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави чи захист її інтересів у спірних правовідносинах, треба розглядати за правилами господарського судочинства.

Власник з дотриманням вимог ст.388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є необхідним.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №911/2034/16 та постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №911/1050/19.

Враховуючи викладене, прокурор вправі звернутися з відповідним позовом до фермерського господарства в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.185, 231, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №911/2739/19 за позовом керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Фермерського господарства "Невзгляденко", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів Головного управління Держземагенства у Київській області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства громадянину ОСОБА_1 на території Фастівського району Київської області та надання в оренду громадянину ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства; договорів оренди земельних ділянок, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 - закрити.

Роз`яснити прокурору, що такі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили 21.12.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29.01.2021.

Суддя О.О. Третьякова