ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

09 грудня 2020 року м.Тернопіль Справа № 921/187/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув справу

за позовом: Акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ, в особі Філії АТ Укрексімбанк в м.Тернополі, м.Тернопіль

до відповідача: Приватного підприємства Тернопільзв`язокбуд-Свемон, м.Тернопіль

про стягнення 97396,80грн збитків

за участю представників:

позивача: Савченко Д.О., адвокат, довіреність №0024700/27574-20 від 01.12.2020;

відповідача: Будз Т.В., адвокат, ордер серії ТР №054498 від 29.09.2020.

В порядку ст.ст.8, 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Позивач - Акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ, в особі Філії АТ Укрексімбанк в м.Тернополі, м.Тернопіль, звернувся 16.03.2020 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№220) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного підприємства Тернопільзв`язокбуд-Свемон, м.Тернопіль, про стягнення 97396,80грн збитків, спричинених пошкодженням банкомату при його вигрузці.

Обґрунтовуючи позов Банк вказує, що 11.07.2019 між сторонами було укладено у спрощеній формі господарський договір про надання робіт та послуг з перевезення, демонтажу, погрузці, розгрузці банкомату, що підтверджується рахунком на суму 6042грн та платіжним документом про оплату рахунку. Згідно договору, відповідач мав здійснити демонтаж, погрузку та перевезення банкомату з смт.Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області на Філію АТ «Укрексімбанк» в м.Тернополі. Однак при вивантаженні банкомату внаслідок падіння, банкомату завдано фізичних пошкоджень, про що складено Акт від 23.10.2020.

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНОМЕ СМАРТ» №41 від 17.01.2020, в результаті фізичного пошкодження виведено з ладу запчастини банкомату; вартість ремонтно-відновлювальних робіт з ПДВ становить 97396,80грн.

Позивач вказує, що падіння банкомату відбулося з вини працівника ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон, відповідно просить суд стягнути з відповідача збитки, що полягають у вартості ремонтних робіт, оскільки підприємство даний факт заперечує. Сплачені Банком у липні 2019 року кошти в сумі 6042грн за послуги з перевезення відповідачем повернуто у грудні 2019 року як помилково зараховані, що, на думку позивача, свідчить про невизнання відповідачем як факту укладення правочину, так і спричинення збитків, тому просить захистити порушені матеріальні права та примусово стягнути з підприємства суму завданих збитків.

Щодо факту існування між сторонами спору договірних правовідносин Банк зазначає, що послідовність дій відповідача та позивача, зокрема виставлення рахунку на оплату та здійснення позивачем його оплати, фактичне надання відповідачем послуг підтверджують факт укладання договору шляхом надіслання пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Твердження відповідача про те, що платіж в сумі 6042,00грн був авансом по попередньому договору, який сторонами так і не був укладений, відповідно кошти підприємством повернуто Банку як помилково (безпідставно) зараховані, з цього приводу позивач зазначає, що у такий спосіб відповідач намагається сформувати хибне уявлення суду про фактичні правовідносини, які склалися між сторонами та є підставою позову.

При цьому додатковим підтвердженням обставин, якими обґрунтовується позов Банк також вважає заяву ОСОБА_1 від 25.04.2020 про перебування останнього в трудових відносинах з відповідачем, підтвердження ним факту перевезення банкомату та його безпосередню участь при вигрузці банкомату 23.10.2019.

Відповідач позовні вимоги заперечує. Згідно долученого відзиву без номеру від 05.08.2020 (вх.№5187 від 05.08.2020), заперечень на відповідь на відзив на позов без номеру від 05.10.2020 (вх.№6951 від 05.10.2020) стверджує про відсутність з Банком будь яких договірних відносин, адже всупереч ч.2 ст.307 ГК України договір перевезення вантажу між сторонами не укладався у письмовій формі; перевізні документи не оформлялися; у власності підприємства немає транспортних засобів для здійснення вантажних перевезень.

Зазначає, що наданий рахунок від 11 липня 2019 року є лише оціночним розрахунком вартості робіт, що в ньому зазначені і не може розцінюватися як доказ виникнення правовідносин між сторонами спору з надання послуг (виконання робіт); отримані від AT «Державний експортно-імпортний банк України» кошти в сумі 6042грн по договору, який не був укладений між сторонами, в кінці календарного року підприємством повернуті як помилково (безпідставно) зараховані і заперечень з цього приводу Банком не було висловлено; 23 жовтня 2019 року ПП «Тернопільзв`язокбуд-Свемон» не уповноважувало своїх працівників на виконання робіт з демонтажу, погрузки та перевезення банкомату в смт.Скала Подільська Борщівського району Тернопільської області. Дана подія відбулася в 21:00год., тобто після закінчення робочого дня, тому підприємство не несе відповідальності за діяльність своїх працівників у позаробочий час. Вважає, що розмір заявлених позивачем збитків не може вважатися об`єктивним та не свідчить про реальну вартість наявних пошкоджень, оскільки обстеження банкомату проводилося на замовлення позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНОМЕ СМАРТ», що здійснює технічне обслуговування банкоматів на підставі укладеного з Банком договору від 01.12.2004, тобто зацікавленою особою. Наводить інші заперечення.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 19.03.2020 позовну заяву Банку залишено без руху із встановленням позивачу десятиденного строку з дня вручення ухвали для усунення недоліків, допущених при її оформленні.

Ухвалою суду від 03.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та, оскільки постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України з 12.03.2020 введено карантин, враховуючи лист Ради суддів України №9рс-186/20 від 16.03.2020, яким рекомендовано встановити особливий режим роботи судів України на карантинний період, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено призначити дату підготовчого засідання після закінчення терміну дії карантину.

У зв`язку з послабленням карантинних заходів, ухвалою від 26.06.2020 продовжено розгляд справи з призначенням підготовчого засідання на 21.07.2020, котре неодноразово відкладалося, востаннє на 06.10.2020.

07.07.2020 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його заяви без номеру від 07.07.200 (вх.№4327 від 07.07.2020) про надання відео доказів, котрі долучені позивачем до позовної заяви.

На звернення ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон без номеру та дати (вх.№4424 від 09.07.2020) судом виготовлено та надіслано відповідачу копію запису з відеокамер, наданих Акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України на CD-R диску за серійним №N120CK1101D324672A1 (супровідний лист №921/187/20/345/2020 від 09 липня 2020 року).

Ухвалою суду від 06.10.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 27.10.2020, котре відкладалося на 17.11.2020, а згодом в судовому засіданні оголошувалася перерва до 09.12.2020.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та заперечення, наведені у підготовчому провадженні з посиланням на долучені до справи докази.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст.240 ГПК України, у судовому засіданні 09.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в сукупності, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, господарський суд встановив такі фактичні обставини справи.

11.07.2019 Приватним підприємством Тернопільзв`язокбуд-Свемон виставлено рахунок №3 суму 6042,00грн, що становить вартість послуг з демонтажу, погрузки, розгрузки, перевезення банкомату. Покупцем даних послуг визначено АТ «Державний експортно-імпортний банк України».

24.07.20219 згідно меморіального ордеру №862948 АТ «Державний експортно-імпортний банк України» перераховано на розрахунковий рахунок Приватного підприємства Тернопільзв`язокбуд-Свемон грошові кошти в сумі 6042грн з призначенням платежу: «оплата за демонтаж, перевезення, погрузку та розгрузку банкомата (Тернопіль) згідно рахунку №3 від 11.07.2019».

27.12.2019 зазначені кошти, на підставі меморіального ордеру №178, ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон повернуті Банку як помилково зараховані.

Обставини щодо виставлення рахунку та перерахування коштів, їх повернення визнаються учасниками справи. Водночас, підстави вчинення цих дій кожною із сторін є відмінними. Зокрема, Банк стверджує , що 11.07.2019 між сторонами виникли договірні відносини з надання послуг по демонтажу, погрузці та розгрузці банкомату за серійним номером та його перевезенню з смт.Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області (вул.Кам`янець-Подільська, 1А) до м.Тернополя (вул.Шептицького, 21), адже дані послуги Банком оплачені. Натомість, ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон вказує про відсутність між сторонами договірних правовідносин, оскільки сторонами не визначено істотних умов договору; щодо сплачених коштів зазначає, що такі були перераховані в якості оплати за правочином, який сторонами так і не був укладений, тому дані кошти повернуто Банку.

23.10.2019 начальником загального відділу Філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м.Тернополі Цушком В.Я. складено Акт, зі змісту якого слідує, що 23.10.2019 близько 21:10год. під час виконання робіт по вивантаженню банкомату за інвентарним №4401943 (серійний №, модель Pro Cash2050xeUSB) по вул.Шептицького, 21 в м.Тернополі, представником виконавця робіт головним інженером ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон Прокопом Володимиром Михайловичем допущено падіння банкомату з гідравлічної платформи автомобіля, внаслідок чого банкомат зазнав фізичних ушкоджень. На місці події були присутні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та водій, особу якого при складенні даного акту не було встановлено, як і на номерний знак автомобіля, яким надавалися послуги з перевезення.

В Акті зазначено, що головний інженер ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон ОСОБА_1 , який спричинив падіння банкомату від підписання акту відмовився, а факт падіння банкомату зафіксовано на записах камер відеоспостереження філії Банку.

Встановлено, що Акт від 23.10.2019 складено одноосібно начальником загального відділу Філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м.Тернополі Цушком В.Я. та ним підписаний, а затверджений керуючим філією Банку Головатим І.Г. 28.10.2019.

Судом досліджено долучений позивачем до справи відеозапис (CD-R диск за серійним №N120CK1101D324672A1) події, що зафіксована в Акті від 23.10.2019, на яку посилається Банк та встановлено, що на відеозаписі в інтервалі запису 11:44-11:54хв. відображено падіння банкомату у вечірню пору доби.

28.10.2019 начальником загального відділу Філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м.Тернополі повторно складено Акт про те, що 23 жовтня 2019 року представниками виконавця робіт під час вивантаження банкомату (інвентарний номер 4401943, серійний номер , модель ProCash 2050хе USB) з гідравлічної платформи автомобіля за адресою Філії AT Укрексімбанк в м. Тернополі, по вул. Шептицького, 21, відбулося падіння банкомату, в наслідок чого даний банкомат було пошкоджено.

Згідно пояснень представника Банку встановлено, що даний акт надіслано 10.12.2019 (згідно опису вкладення до цінного листа та накладної на поштове відправлення №720) відповідачу для підписання супровідним листом 066-03/2580 від 10.12.2020), однак Приватним підприємством Тернопільзв`язокбуд-Свемон Акт не підписаний та відповіді на звернення не надано.

Також, у наданій заяві свідка від 13.03.2020 начальник загального відділу Філії AT Укрексімбанк в м. Тернополі ОСОБА_3 описав подію, що сталася 23.10.2019, а саме, що 23.10.2019 представниками ПП «Тернопільзв`язокбуд-Свемон» надавалися послуги з демонтажу, погрузки та перевезенню банкомата, належного AT «Укрексімбанк» (інвентарний номер 4401943, серійний номер , модель ProCash 2050хе USB) з місця його встановлення по вул.Кам`янець-Подільська, 1А у смт.Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області (торговий центр) на адресу місцезнаходження філії AT «Укрексімбанк» в м.Тернопіль (вул. Шептицького, 21); близько 21 години 10 хвилин під час виконання робіт по вивантаженню банкомату представником виконавця робіт - головним інженером ПП «Тернопільзв`язокбуд-Свемон» Прокопом В.М. було допущено падіння банкомату з гідравлічної платформи автомобіля, яким банкомат перевозився, внаслідок чого банкомат отримав фізичні пошкодження; вказує, що падіння банкомату відбулося в його присутності, представника виконавця Прокопа В.М. та водія автомобіля, особа якого йому невідома. Про дану подію ОСОБА_3 власноручно складено та підписано відповідний Акт. Представник виконавця робіт Прокоп В.М. від підписання Акту відмовився.

Після повернення відділенням поштового зв`язку відправлення, яким на адресу відповідача направлявся Акт від 28.10.2019, по причині «за закінченням встановленого строку зберігання», AT «Укрексімбанк» звернувся до авторизованого для роботи на ринку України партнера Wincor Nixdorf Intemation GmbH в галузі поставок і обслуговування банківського обладнання та програмного забезпечення - Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНОМЕ СМАРТ», яке здійснює згідно укладеного договору №26-сс/483 від 01.12.2004 післягарантійне технічне обслуговування банкоматів, належних позивачу, з проханням встановити характер пошкоджень та визначити вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого банкомата за серійним номером Wincor Nixdorf ProCash 2050хе USB.

Згідно довідки ТОВ «РЕНОМЕ СМАРТ» №41 від 17.01.2020 в банкоматі за серійним номером Wincor Nixdorf ProCash 2050хе USB, який було встановлено в смт.Скала- Подільська, в результаті фізичного пошкодження виведено з ладу запчастини банкомату. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт визначено в розмірі 97396,80грн (з ПДВ).

Позивачем 04 лютого 2020 року (згідно опису вкладення пошвтого відправлення та накладної №987) надіслано ПП «Тернопільзв`язокбуд-Свемон» претензію №066-03/94 від 04.02.2020 щодо відшкодування завданих Банку збитків в сумі 97396,80грн.

Оскільки дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, Банк звернувся з даним позовом, в якому вказує, що у відповідача виник обов`язок відшкодувати Банку реальні збитки, що складають вартість ремонтних робіт по відновленню банкомату.

Щодо права на звернення з позовом до суду в особі Філії AT «Укрексімбанк» в м.Тернополі зазначено, що відповідно до Положення про Філію AT «Укрексімбанк» в м.Тернополі (в редакції рішення правління AT «Укрексімбанк» від 10.08.2018 зі змінами, затвердженими рішенням Наглядової ради AT «Укрексімбанк» від 24.09.2019) Філія є відокремленим підрозділом AT «Укрексімбанк» та утворена з метою здійснення банківської діяльності від імені Банку. Згідно з п.3.3 Положення Філія має право від імені Банку вживати заходи досудового врегулювання спору, подавати до суду позовні заяви, відзиви на позовні заяви та здійснювати інші процесуальні дії, передбачені законодавством.

Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в сукупності, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Дані норми кореспондуються зі ст.174 Господарського кодексу України.

Загальний порядок укладення договорів врегульований положеннями зокрема, статей 205, 207, 638-642 Цивільного кодексу України та статтею 181 Господарського кодексу України.

У статтях 202, 203, 205 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України).

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 642 ЦК України регламентовано, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п.1 ст.181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.

З аналізу вказаних законодавчих норм вбачається, що за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому укладання господарських договорів допускається у спрощений спосіб, зокрема шляхом вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (надання послуг, сплати коштів тощо). Закон не містить вичерпного переліку можливих конклюдентних дій.

Як стверджує позивач, 11.07.2019 між сторонами було укладено змішаний договір у спрощеній формі про виконання робіт з демонтажу, погрузки та розгрузки та надання послуг по перевезенню банкомату Wincor Nixdorf ProCash 2050xe USB за серійним №. Підтвердженням факту укладання господарського договору у спрощеній формі позивачем зазначено рахунок №3 від 11.07.2019 на суму 6 042,00грн, виписаний підприємством відповідача, а також факт його оплати, що підтверджується копією меморіального ордеру №862948 від 24.07.2019.

З наданого позивачем рахунку на оплату № 3 від 11.07.2019 слідує, що такий виписаний ПП «Тернопільзв`язокбуд-Свемон» на послуги з «перевезення банкомату в сумі 3818,00грн без ПДВ та на оплату робіт з демонтажу банкомату, погрузки та розгрузки» на суму 2224,00грн без ПДВ. Всього 6042,00 грн.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст. 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

За приписами статті 908 ЦК України перевезення, зокрема вантажу, здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.ч. 1-3 ст. 909 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в статті 307 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст.50 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів замовників (далі за текстом Правила перевезення вантажів).

Згідно з п.10.1 Правил перевезень вантажів перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовий договір (додаток 2).

У п. 11.1 Правил перевезень вантажів передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами (Розділ 1 Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні).

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом (п. 11.3 Правил).

Водночас, згідно з п.п.14.3, 14.4 Правил перевезень вантажів, якщо перевізник не виконав перевезення відповідно до заявки (замовлення), то одержана передоплата має бути повернена замовнику не пізніше триденного терміну у робочі дні кредитної установи. Остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться Замовником на підставі рахунку Перевізника, який має бути виписаний не пізніше трьох днів після виконання перевезень з доданням товарно-транспортних накладних. Рахунок за виконані перевезення виписується на підставі належним чином оформлених товарно-транспортних накладних.

У разі зіпсування або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Акт встановленої форми підписується замовником та перевізником.

Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними.

Жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом.

При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони.

Для засвідчення складання акта на вільному місці зворотного боку товарно-транспортної накладної зазначається дата складання і про що складений акт (наприклад: "Про недостачу місць", "Про порушення пломби" та ін.) (п.п. 153-15.6 Правил).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (далі - Перелік).

Згідно з п.1 Переліку для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до п.2 Переліку для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб: накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам та вимогам спеціального Закону про автомобільний транспорт, товарно-транспортна документація на перевезення вантажу банкомату сторонами не складалася, дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу не оформлявся та не виписувався водію підприємством-перевізником, актів приймання-передачі робіт з демонтажу, погрузки чи розгрузки банкомату сторони не складали; пошкодження вантажу оформлено 28.10.2019 за актом, котрий не підписаний обома сторонами, а складений одноосібно без дотримання вимог п.п.15.4-15.5 Правил перевезення вантажів, тобто без залучення незацікавлених осіб.

Крім того, Рахунок за виконане перевезення банкомату виписаний не на підставі оформленої товарно-транспортної накладної (оскільки така взагалі не оформлялася) та не після виконання перевезення (а за три місяці до здійснення перевезення), що суперечить пункту 14.4 Правил перевезення вантажів.

Матеріали справи також не містять доказів, які б підтверджувати здійснення демонтажу банкомату 23.10.2019 в місці його первинного знаходження - смт. Скала-Подільська та розірвання Банком договору оренди місця розташування банкомату, про що зауважив представник Банку в судових засіданнях.

Наведені обставини в сукупності не можуть слугувати підставою для покладення на відповідача матеріальної відповідальності за пошкодження вантажу.

Водночас, що стосується посилань позивача на укладення договору про надання послуг/ виконання робіт по демонтажу, погрузки, розгрузки банкомату, котрі зазначені в рахунку на оплату, то з даного приводу суд зазначає наступне.

До правовідносин по наданню послуг застосовуються загальні вимоги договірного права.

За приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В свою чергу, відповідно до частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся); якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Отже, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами. В даному випадку позивач вказує і такі його доводи підтверджуються письмовими доказами, що дії по перевезенню банкомату, погрузці, розгрузці тощо, вчинялися на виконання відповідних домовленостей сторін, відтак доводи відповідача, котрі ґрунтуються на обставинах не укладення договору після вчинення дій, спрямованих на його виконання (позивачем були сплачені кошти за виконання робіт згідно виставленого рахунку і такі кошти відповідачем зараховані, оскільки жодних заперечень у вигляді листів, повідомлень тощо, підприємство виконавця не висловлювало) є неспроможними.

Таким чином, поданими доказами підтверджуються доводи позивача про укладення договору в спрощений спосіб, з огляду на наявність факту вчинення сторонами дій, спрямованих на його виконання.

Предметом спору є стягнення збитків, які спричинені пошкодженням вантажу - банкомату Wincor Nixdorf ProCash 2050xe USB за серійним № внаслідок його передачі вантажоотримувачеві під час розгрузки з платформи автомобіля.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Нормами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Суд звертає увагу на те, що підставою для застосування до особи цивільно - правової відповідальності у вигляді збитків є доведені позивачем належними, допустимими, вірогідними та достовірними доказами в розумінні ст. 76-80 ГПК України обставини заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Позивачу слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки які завдано Банку, - наслідком такої протиправної поведінки.

Наявні у справі матеріали свідчать, що Філією АТ Укрексімбанк в м.Тернополі складено Акти від 23.10.2019, 28.10.2019 про подію, яка мала місце 23.10.2019. В зазначених Актах вказано про те, що близько 21:10год. під час виконання робіт по вивантаженню банкомату за інвентарним №4401943 (серійний №, модель Pro Cash2050xeUSB) по вул.Шептицького, 21 в м.Тернополі представником ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон головним інженером Прокопом В.М. допущено падіння банкомату з гідравлічної платформи автомобіля, внаслідок чого банкомат було пошкоджено. На місці події були присутні начальник загального відділу Тернопільської філії Банку Цушко В.Я., працівник ПП Тернопільзв`язокбуд-Свемон ОСОБА_1 та водій автомобіля, особу якого не було встановлено. Вартість відновлювального ремонту банкомату, згідно довідки ТОВ «РЕНОМЕ СМАРТ» №41 від 17.01.2020, визначено в сумі 97396,80грн (з ПДВ).

Утім як зазначалося вище, Акти про пошкодження банкомату складено працівником Банку одноособово, без участі особи, яку Банк як потерпіла особа, вважає винною у заподіянні збитків. Такий акт складено без участі відповідної незацікавленої особи та без відмітки про засвідчення складання акта, котра проставляється на вільному місці зворотного боку товарно-транспортної накладної у вигляді дати складання і про що складений акт. По даній господарській операції з перевезення вантажу не оформлялася товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не видавалися накази про відрядження працівників, що вбачається з Книги наказів по підприємству відповідача, відповідно такі Акти не можуть підтверджувати участь працівника юридичної особи відповідача у вчиненні відповідного цивільного правопорушення.

Із наданого позивачем відеозапису не вдалося встановити факт причетності саме ПП "Тернопільзв"язокбуд-Свемон" до пошкодження банкомату, оскільки не вбачається які обставини спричинили його падіння та встановити чи надані послуги з перевезення банкомату за участю Прокопа В.М. були пов"язані з виконанням ним трудових обов"язків, а не з власних інтересів, з огляду на те, що подія сталася у вечірню пору доби.

Статтею 920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 924 ЦК України, ст. 314 ГК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За змістом наведених норм обсяг відповідальності перевізника має бути погоджений сторонами у відповідному договорі і не повинен суперечити положенням чинного законодавства.

В даному випадку у договорі сторонами даної умови не було визначено взагалі.

Беручи до уваги, що вимоги про стягнення завданих збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо позивач доведе кожний з елементів складу правопорушення. Належних доказів на підтвердження протиправної поведінки відповідача та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданими збитками позивачу суду надано не було, що не дає підстав дійти висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо покладення на відповідача матеріальної відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Оскільки для застосування статті 22 ЦК України необхідна наявність повного складу цивільного правопорушення, чого в даному випадку судом не встановлено, відповідно, відповідач не може бути притягнутий до відповідальності за вказаною статтею за обраним позивачем способом захисту його майнових інтересів.

Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наявні у справі документи та встановлені судом обставини справи свідчать, що товарно-транспортних документів на перевезення банкомату сторони не оформляли, підприємством-перевізником подорожні листи не виписувалися, пошкодження вантажу оформлено 28.10.2019 за актом, котрий не підписаний обома сторонами, а одноосібно, тобто з порушенням вимог Правил перевезення вантажів, відповідно не мають сили доказу, накази про відрядження працівників (водій, головний інженер) 23.10.2019 року підприємством-відповідача не видавалися. Крім того, із відеозапису камер спостереження не вбачається який саме банкомат (серійний номер) зазнав пошкоджень; реальний розмір завданих збитків позивачем не доведено документально, оскільки вартість ремонтно-відновлювальних робіт визначена лише через 2,5 місяці після події - пошкодження банкомату.

Таким чином, встановлені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, розміру завданих збитків, прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками кредитора, що унеможливлює притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, тому суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим у його задоволенні суд відмовляє.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, наведеного учасниками справи.

Щодо доводів та заперечень сторін спору, то суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладену у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», де Суд зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У даній справі судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному розумінні, а інші заперечення та доводи учасників справи не спростовують обставин, встановлених судом на підставі наявних у справі доказів.

Судові витрати.

Зважаючи на подані докази на підтвердження понесених судових витрат та враховуючи, що жоден із учасників справи не зробив заяви про подання відповідних доказів після ухвалення рішення суду, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст.4, 11, 42, 46, 47, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 216, 219, 220, 222, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено та підписано 30.12.2020.

Суддя Н.О. Андрусик