ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р.

м. Київ

Справа № 911/2351/20

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов Колективного Сільськогосподарського Підприємства "Красилівське" (07451, Київська обл., Броварський район, с. Красилівка, вул. С. Басова )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" (47132, Тернопільська обл., Шумський р-н, с. Соснівка, вул. Набережна, буд. 30-А, )

за участі Товариства з обмеженою відповідальністю Квіти сервіс (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Будівельників, буд. 142, кв. 186, ) та Калинівської селищної ради Броварського району Київської області (07443, Київська обл., Броварський р-н, смт Калинівка, вул. Чернігівська, буд. 20, ) в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,

про витребування з чужого незаконного володіння об`єктів нерухомого майна,

за участю представників:

позивача: не з`явились;

відповідача: не з`явились;

третьої особи-1: не з`явились;

третьої особи-2: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 11.08.2020 Колективного Сільськогосподарського Підприємства "Красилівське" до ТОВ "Екотехнологія" про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Екотехнологія» на користь позивача об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0025 площею 0,9261 га, реєстраційний номер нерухомого майна 212; земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0026 площею 0,084 га реєстраційний номер нерухомого майна 212.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ліквідаційною комісією КСП «Красилівське» під час вживання заходів спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна підприємства виявлено, що на підставі договору міни від 10.10.2019 №1553 земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 (власником якої було КСП «Красилівське» відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 у справі №18/539-07), яка належала КСП «Красилівське» в супереч дії мараторію на відчуження та продаж земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перейшла у власність ТОВ «Екотехнологія». В подальшому земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 21.11.2019 була поділена на 2 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0025 та :04:006:0026, які і просить суд витребувати у відповідача, позаяк земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 належить позивачу на підставі Державного акту на право колективної власності на землю від 25.04.1996.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.08.2020 вказану позовну заяву залишено без руху.

02.09.2020 через канцелярію позивачем, на виконання ухвали Господарського суду Київської області про залишення позовної заяви без руху подано заяву б/н від 31.08.2020. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 05.10.2020.

15.09.2020 на електронну адресу суду від представника КСП «Красилівське» адвоката Є. Глущенко надійшло клопотання б/н від 15.09.2020.

30.09.2020 до суду від відповідача надійшла заява №9 від 30.09.2020 про застосування строків позовної давності в якому відповідач зазначає, що за весь час з 2007 року КСП «Красилівське» жодного разу не направляло ні ТОВ «Квіти сервіс» ні скаржнику вимогу про повернення земельної ділянки, не подано жодного доказу на підтвердження того, як відображалась земельна ділянка в бухгалтерському обліку до 2007 року і після 2007 року, отже, у зв`язку з тим, що позов подано лише у 2020 році, заявник просить суд застосувати строки позовної давності.

До суду 30.09.2020 від відповідача надійшла заява №10 від 30.09.2020 про перенесення розгляду справи та продовження строків підготовчого провадження.

Також, 30.09.2020 від відповідача надійшла заява №8 від 30.09.2020 про залишення позовної заяви без розгляду, у поданій заяві заявник зазначає, що 27.08.2020 до суду надійшла колективна заява членів ліквідаційної комісії про закриття провадження у справі, позаяк рішення про звернення до суду з даним позовом на розгляді комісії ніколи не було, а тому спільного рішення з приводу звернення до суду з позовом не приймалося. Крім того, особа, яка підписала позовну заяву не мала прав діяти і вирішувати питання щодо подання позову одноособово.

05.10.2020 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 05.10.2020 про долучення доказів, до якого додано протокол засідання комісії з припинення КСП «Красилівське» від 13.05.2020.

05.10.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.10.2020 про зупинення провадження у справі, у поданій заяві відповідач, зокрема зазначає, що у справі 911/883/20 яка перебуває на розгляді Господарського суду Київської області, оскаржується законність обрання (призначення) складу ліквідаційної комісії КСП «Красилівське», що може мати значення для вирішення даної справи.

У підготовчому засіданні 05.10.2020 судом частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів б/н від 11.08.2020 та витребувано у Броварської районної державної адміністрації Київської області належним чином засвідчені копії реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0025; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0026. Також, судом залучено до участі у справі ТОВ Квіти сервіс в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та зобов`язано сторін надіслати третій особі всі документи, що стосуються справи, що були подані за час її розгляду в суді. У зв`язку з викладеним відкладено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 19.10.2020.

13.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву №21 від 12.10.2020, в якому відповідача, зокрема, стверджує, що позовна заява є необґрунтованою, позаяк КСП «Красилівське» ніколи не було власником земельної ділянки, яку просить в суду витребувати з законного володіння відповідача.

13.10.2020 до суду від ТОВ «Квіти-Сервіс» надійшло клопотання №1 від 13.10.2020 про перенесення розгляду справи.

У підготовчому судовому засіданні 19.10.2020 судом встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до наступного судового засідання, а також відмовлено у задоволенні заяви відповідача б/н від 01.10.2020 про зупинення провадження у справі. У зв`язку з наведеним судом відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 02.11.2020.

29.10.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №23600/20 від 29.10.2020.

До суду 29.10.2020 від ТОВ «Квіти-Сервіс» надійшли пояснення №4 від 26.10.2020.

У підготовчому судовому засіданні 02.11.2020 судом встановлено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до наступного судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 23.11.2020.

03.11.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання б/н від 03.11.2020 про ознайомлення з матеріалами справи.

09.11.2020 до суду від Броварської районної державної адміністрації Київської області надійшли документи з супровідним листом №2640/01-11 від 27.10.2020 на виконання ухвали від 05.10.2020.

До суду від відповідача 23.11.2020 надійшло клопотання №51 від 23.11.2020 про проведення земельної експертизи, якою відповідач, зокрема, бажає вирішити питання чи входила спірна земельна ділянка до складу земель КСП «Красилівське» станом на 1996 рік.

23.11.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на пояснення ТОВ «Квіти сервіс» (третьої особи) вх. №25998/20 від 23.11.2020.

У судовому засіданні 23.11.2020 судом, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення земельної експертизи вих. № 51 від 23.11.2020 та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 30.11.2020.

Від відповідача до суду 24.11.2020 надійшло клопотання №53 від 24.07.2020 про витребування доказів, а також №52 від 23.11.2020 доповнення до заперечення.

У судовому засіданні 30.11.2020 судом залучено Калинівську селищну раду Броварського району Київської області в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та зобов`язано сторін надіслати третій особі всі документи, що стосуються справи, що були подані за час її розгляду в суді. Також судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.12.2020.

13.11.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив КСП «Красилівське» №34 від 11.11.2020.

08.12.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи б/н від 08.12.2020 та від Калинівської селищної ради броварського району Київської області надійшло клопотання №1755 від 17.12.2020 про розгляд справи без її участі.

08.12.2020 до суду від відповідача надійшла заява №21 від 30.11.2020 про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 08.12.2020 судом у зв`язку з неявкою сторін відкладено проведення судового засідання на 22.12.2020, а також, відкладено до наступного судового засідання розгляд клопотання відповідача №21 від 30.11.2020 про зупинення провадження у справі.

21.12.2020 до суду надійшло клопотання Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №1755 від 17.12.2020 про розгляд справи без її участі.

22.12.2020 від позивача до суду надійшло клопотання б/н від 21.12.2020 про відкладення розгляду справи.

22.12.2020 до суду від відповідача надійшов додаток до заяви про зупинення провадження у справі №51 від 22.12.2020.

У судове засідання з розгляду справи по суті 22.12.2020 представники сторін не з`явились, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача №21 від 30.11.2020 про зупинення провадження у справі та, враховуючи закінчення строків розгляду справи по суті та те, що у справі зібрано достатньо доказів, а також те, що явка представників судом обов`язковою не визнавалась визнано за можливе ухвалити рішення у справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Колективне Сільськогосподарське Підприємство "Красилівське" звернулось з позовом до ТОВ "Екотехнологія" про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Екотехнологія» на користь позивача об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0025 площею 0,9261 га, реєстраційний номер нерухомого майна 212; земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0026 площею 0,084 га реєстраційний номер нерухомого майна 212.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Київської області від 13.11.2007 у справі №18/539-07 задоволено позов та визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» право власності на земельну ділянку загальною площею 9,2793 га, кадастровий номер :04:006:0003, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район село Димитрово, провулок Залізничний, буд. 15. На підставі вказаного рішення ТОВ «Квіти-Сервіс» видано державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011, у зв`язку з тим, що відповідно до даних з Держгеокадастру у Київській області земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011 були сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0003.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2007 по справі №18/539-07 скасовано повністю та прийнято нове рішення суду, яким в позові ТОВ «Квіти-Сервіс» до КСП «Красилівське» про визнання права власності на земельні ділянки відмовлено.

Таким чином, з моменту набрання законної сили постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 у справі №18/539-07 підстава набуття ТОВ «Квіти-Сервіс» право власності на землю, яка належала КСП «Красилівське» скасована, а отже ТОВ «Квіти-Сервіс» втратило будь-які права володіння, користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011

Разом з тим, позивач зазначає, що земельна ділянка загальною площею 9,2793 га, кадастровий номер :04:006:0003 входить до складу земель колективної власності КСП «Красилівське» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю від 25.04.1996, виданого Красилівською сільською радою народних депутатів Броварського району Київської області відповідно до рішення Калинівської сільської Ради народних депутатів від 25.12.1995 року №7, відповідно до якого КСП «Красилівське» передано у колективну власність 495,64 гектарів землі.

З даних Публічної кадастрової карти України та Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0011 на підставі договору міни від 10.10.2016 передано у власність ТОВ «Екотехнологія».

Водночас, за твердженнями позивача 21.11.2019 земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 була поділена на 2 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0025 та :04:006:0026, у зв`язку з чим, 21.11.2019 ТОВ «Екотехнологія» є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :04:006:0025 та :04:006:0026.

Отже, позивач просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Екотехнологія» на його користь (КСП «Красилівське») об`єкти нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0025, площею 0,9261 га; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0026, площею 0,084 га.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що КСП «Красилівське» не належна сторона у справі, оскільки земельна ділянка, про яку заявляють у позовній заяві йому не належить, позаяк останній володіє землями як на праві колективної власності так і на праві постійного користування. Згідно Державного акту на праві постійного користування землею, КСП «Красилівське» № ІІ-КВ №001575 від 25.04.1996 надається у постійне користування 60,40 га, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №5.

При цьому, відповідач зазначає, що Рішенням №103 від 25.12.2001 року Калинівської сільської ради Броварського району Київської області «Про переднє погодження місця розташування», сільська рада вирішила надати дозвіл ЗАТ «Комгрі» на попереднє погодження місця розташування земельної ділянки на якій знаходиться комплекс теплиць з приміщеннями виробничого призначення загальною площею 9,06 га, з них теплицями 5,5 га, в селі Димитрово для використання її без зміни цільового призначення.

Також, за твердженням відповідача, Рішенням №60 від 26.09.2002 року Калинівської селищної ради Броварського району Київської області «Про погодження місця розміщення земельної ділянки під тепличним комплексом ЗАТ «Комгрі», Калинівська селищна рада вирішила надати дозвіл ЗАТ «Комгрі» на погодження місця розміщення земельної ділянки, на якій знаходиться комплекс теплиць з приміщеннями виробничого призначення загальною площею 9,06 га, з них теплицями 5,5 га, в селі Димитрово для використання її без зміни цільового призначення.

Також відповідач зазначає, що в подальшому Калинівська селищна рада Броварського району Київської області (як орендодавець та власник землі передало в оренду на 49 років ЗАТ «Комгрі» земельну ділянку площею 9,2793 гектара згідно договору оренди земельної ділянки від 10.09.2003 №5639. Потім, ЗАТ «Комгрі» просило Калинівську селищну раду розірвати договір оренди у зв`язку з продажем комплексу плівкових теплиць ТОВ «Квіти-Сервіс».

З огляду на вищезазначене відповідач зазначає, що розпорядником та власником земельної ділянки про яку заявляє позивач є Калинівська селищна рада Броварського району Київської області, водночас, КСП «Красилівське» ніколи не набувало право власності на дану земельну ділянку, що додатково підтверджується висновком Постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 у справі №18/539-07.

До того ж відповідач зазначає про те, що відсутнє колективне рішення комісії з припинення КСП «Красилівське» про звернення до суду з позовом у справі №911/2351/20, а натомість є колективна заява 5 членів комісії з припинення про те, що дане рішення не розглядалося та не приймалося КСП «Красилівське», крім того законність зміни (утворення) складу теперішньої ліквідаційної комісії наразі перебуває на розгляді в Господарському суді Київської області, справа №911/883/20.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу та Земельного кодексу України.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Відповідно до статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.02.2019 у справі Справа № 908/581/18).

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За приписами ч. 2, 3 ст. ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Суд, дослідивши подані до справи докази та заслухавши пояснення сторін, вважає за необхідне наголосити на наступному.

Для встановлення наявності правових підстав для захисту порушеного права, за яким звертається позивач до суду суд, в першу чергу, повинен перевірити та констатувати наявність відповідного права у позивача.

Так, як на підставу свого права на спірні земельні ділянки КСП «Красилівське» посилається на державний акт на право колективної власності на землю від 25.04.1996, виданого Калинівською сільською радою народних депутатів від 25.12.1995 року №7 відповідно до якого позивачу (на той час Колективному сільськогосподарському підприємству «Красилівське») передано у колективну власність 60,40 гектарів землі в межах згідно з планом, в які, на думку позивача, входила спірна земельна ділянка площею 9,2793 га з кадастровим номером :04:006:0003.

З листа Головного управління держгеокадастру у Київській області №29-10-0.222-7306/2-20 від 12.06.2020 вбачається, що земельна ділянка :04:006:0003 поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:006:0010, :04:006:0011 та :04:006:0019.

В той же час, з вказаного листа Держгеокадастру прослідковується, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 поділена на земельні ділянки :04:006:0025 та :04:006:0026.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дрежавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №207917736 від 30.04.2020 земельні ділянки з кадастровими номерами на даний час :04:006:0025 та :04:006:0026 належать на праві приватної власності ТОВ «Екотехнологія» реєстраційні номери об`єктів 212 та 212 відповідно.

Отже, підставою свого права, та відповідно права на витребування спірних земельних ділянок позивач посилається, на вказаний вище державний акт на право колективної власності на землю від 25.04.1996.

Водночас, вбачається, що відповідно до Рішення Калинівської селищної ради №103 від 25.12.2001 надано дозвіл ЗАТ «Комгрі» на попередне погодження місця розташування земельної ділянки, на якій знаходиться комплекс теплиць з приміщеннями виробничого призначення в селі Димитрово для використання її без зміни цільового призначення.

До того ж Рішенням Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №60 від 26.09.2002 ЗАТ «Комгрі» надано дозвіл на погодження місця розміщення земельної ділянки, на якій знаходиться комплекс теплиць з приміщеннями виробничого призначення в с. Димитрово, для використання її без зміни його цільового призначення.

Рішенням Калинівської селищної ради №162-ХХІУ від 01.08.2003 затверджено технічну документацію з укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 9,2793 гектар та передано вказану земельну ділянку в оренду терміном на 49 років ЗАТ «Комгрі» з укладенням договору оренди землі.

Крім того, в матеріалах справи наявний Договір оренди (далі Договір), укладений між Калинівською селищною Радою (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Комгрі» (орендар) від 10.09.2003 посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу В.Г.Базис, зареєстрований у реєстрі за №5639, відповідно до п. 1.1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає у довгострокове користування земельну ділянку загальною площею 9,2793 гектара, шо надається в оренду і знаходиться в межах села Дімітрово в адмінмежах Калинівської селищної Ради, Броварського району, Київської області.

Відповідно до п. 1.2.1 Договору земельна ділянка надається орендодавцем в оренду орендарю відповідно до рішення №162-ХХІV дев`ятої сесії Калинівської селищної ради ХХІV скликання від 01.08.2003 під розміщення тепличного комплексу в с. Дмитрово для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з проектом відведення земельної ділянки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Термін дії цього Договору 49 (сорок дев`ять) з підписання цього Договору (п. 2.1. Договору). Земельна ділянка, вказана у п. 1.1.1. цього договору передається в оренду під розміщення тепличного комплексу та ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення земельної ділянки.

Водночас, згідно матеріалів справи, а саме, з витягу Державного реєстру правочинів №766821 від 10.03.2005 вбачається, що ЗАТ «Комгрі» 10.03.2005 відчужило комплекс за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, пров. Залізничний, буд. 15, ТОВ «Квіти сервіс».

10.10.2016 Між ТОВ «Квіти сервіс» та ТОВ «Екотехнологія» було укладено договір міни №1531, що посвідчений нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Газаматовою А.А., на підставі якого ТОВ «Екотехнологія» стало власником земельної ділянки площею 1,0101 га, кадастровий номер :04:006:0011, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 9,2793 гектар, що була надана Рішенням Калинівської сільської ради №162-ХХІУ від 01.08.2003 в оренду терміном на 49 років ЗАТ «Комгрі» та знаходилась під комплексом теплиць, які вподальшому були набуті у власність ТОВ «Квіти сервіс».

Відтак, з наведено вбачається, що передача Калинівською селищною радою у довгострокове користування спірної земельної ділянки ЗАТ «Комгрі» є свідченням того, що на момент такої передачі власником та, відповідно, розпорядником вказаних земель була саме Калинівська селищна рада.

Вказані обставини додатково частково знаходять своє підтвердження у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 у справі №18/539-07 за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2007 року по справі №18/539-07.

У вказаній Постанові суд, зокрема, наголосив на тому, що у даному випадку позивачем невірно було визначено відповідача КСП «Красилівське», оскільки останнє виходячи з суті позову не може бути відповідачем у даній справі так як Законом України від 19.12.206 року № 490-V встановлено мораторій на відчуження та продаж земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до 01.01.2008 року.

Разом з тим судом апеляційної інстанції також зазначено про те, що майно позивача знаходиться в межах населеного пункту с. Димитрово, Калинівської селищної ради Броварського району. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України уповноваженим органом в даному випадку є Калинівська селищна рада Броварського району.

Крім того, апеляційний суд зауважив, що відповідно до постанови Верховної ради УРСР «Про земельну реформу» на органи місцевого самоврядування покладені функції щодо участі в організації проведення земельної реформи, та відповідно до п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Тобто, даний спір щодо права позивача, як власника об`єктів нерухомого майна, на земельну ділянку, на якій розташовані зазначені об`єкти, необхідно вирішувати за участю Калинівської селищної ради.

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у зв`язку з тим, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 у справі №18/539-07 є такою, що набрала законної сили, суд вважає за можливе спиратись на преюдиційні аспекти викладені в даній Постанові та утриматись від повторного встановлення викладених вище обставин.

Також суд додатково акцентує увагу на тому, що з наявної в матеріалах справи копії «Технічної документації з укладення договору оренди земельної ділянки закритому акціонерному товариству «Комгрі» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Димитрово в межах Калинівської селищної ради Броварського району Київської області» від 2003 року вбачається, що КСП «Красилівське», в особі голови Ліквідаційної комісії О.А. Носач, листом № 11 від 11.07.2003 реалізувало своє право як постійного землекористувача на відмову від частини земельної ділянки площею 9,2793 га на користь Закритого акціонерного товариства «КОМГРІ» під існуючим тепличним комплексом, що належить останньому шляхом погодження передачі вказаної земельної ділянки в оренду Закритому акціонерному товариству «КОМГРІ».

Також вбачається, що КСП «Красилівське», в особі голови Ліквідаційної комісії О.А. Носач було погоджено Закритому акціонерному товариству «Комгрі» встановлені на місцевості межі вказаної земельної ділянки в акті .

Матеріали справи свідчать, що «Технічна документація з укладення договору оренди земельної ділянки закритому акціонерному товариству «Комгрі» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Димитрово в межах Калинівської селищної ради Броварського району Київської області» від 2003 року була затверджена Калинівською селищною радою Броварського району Київської області з подальшою передачею в оренду вказаної земельної ділянки Закритому акціонерному товариству «Комгрі», що узгоджується з положеннями ст. ст. 141, 142, 149, 151 Земельного Кодексу України (в ред. на час правовідносин).

Наведене підтверджує факт припинення правомочностей постійного користувача щодо володіння та користування спірною земельною ділянкою у КСП «Красилівське» з моменту укладення договору від 10.09.2003 між Калинівською селищною Радою (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Комгрі» (орендар), який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу В.Г.Базис, зареєстрований у реєстрі за №5639, відповідно до п. 1.1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає у довгострокове користування земельну ділянку загальною площею 9,2793 гектара, що надається в оренду і знаходиться в межах села Димитрово в адмінмежах Калинівської селищної Ради, Броварського району, Київської області та виникнення відповідних правомочностей володіння та користування у Закритого акціонерного товариства «Комгрі» та відповідно у наступних набувачів нерухомого майна, що знаходиться на спірній земельній ділянці в поряду ст. 120 Земельного Кодексу України.

Отже, з вищенаведеного вбачається та встановлено судом, що позивач (КСП «Красилівське») не є особою, яка має правомочності власника чи користувача щодо спірних земельних ділянок, а відтак і щодо витребування з чужого незаконного володіння спірних земельних ділянок (з кадастровими номерами :04:006:0025 та :04:006:0026) позаяк належних доказів наявності вказаних правомочностей власника чи титульного користувача позивачем суду не надано, тоді як судом встановлено факт припинення відповідних правомочностей у 2003 році в наслідок вчинених юридично значимих дій самим позивачем, в той час як згідно висновків Київського апеляційного господарського суду особою, що наділена відповідними правомочностями може бути Красилівська селищна рада.

Тобто, позивачем не надано суду доказів. З яких суд міг би встановити наявність у позивача титульного права володіння вказаними (спірними) земельними ділянками, а відтак, і права їх витребовування, а отже, суд не може стверджувати, що КСП «Красилівське» є належним позивачем у даній справі тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно заявлення позивачем заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Проте, за змістом ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише у випадку встановлення судом наявності порушення відповідачем права особи, яка звернулась до суду з позовом; у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Отже, з встановлених вище обставин вбачається, що позивач не довів факт порушення відповідачем його прав, а тому підстав для застосування судом у даній справі наслідків спливу позовної давності немає, позаяк відсутнє порушене право, яке підлягає захисту.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в позові, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз