РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2020Справа № 910/15967/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Завод «Екватор»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект»

про стягнення 3 086 661,55 грн

за участю представників сторін:

від позивача Шевченко К.Ю. (адвокат за ордером ЧН № 053849 від 28.09.2020)

від відповідача Левицький С.В. (у порядку самопредставництва, витяг з ЄДР)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Завод «Екватор» (далі - АТ «Завод «Екватор», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Атомкомплект», відповідач) про стягнення 3 086 661,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити товар, поставлений позивачем на виконання умов договору № 53-129-01-19-02002 від 02.12.2019.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 3 086 661,55 грн, з яких: 3 060 750,00 грн - основний борг, 25 911,55 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/15967/20 та призначено її до розгляду в порідку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.12.2020.

23.11.2020 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що джерелом доходу ДП «НАЕК «Енергоатом» є виробництво електричної енергії. Діяльність з продажу електроенергії регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії» та відповідними підзаконними актами, прийнятими на виконання цього закону, в т.ч. постановами Кабінету Міністрів України. Згідно з постановою КМУ від 05.06.2019 № 4183 ДП «НАЕК «Енергоатом» зобов`язаний продавати вироблену ним електроенергію Державному підприємству «Гарантований покупець». Це підприємство є монополістом-покупцем електричної енергії, утвореним відповідно до постанови КМУ від 17.04.2019 № 324. Відповідач вказував, що у поточному році в Україні склалася критична ситуація в системі розрахунків за вироблену електроенергію, яка пов`язана з масштабною і систематичною неоплатою ДП «Гарантований покупець» купленої ним електроенергії. Зокрема, борг перед ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на жовтень цього року склав 8,6 млрд грн. Це, в свою чергу, зумовило невиконання відповідачем грошових зобов`язань перед своїми постачальниками за отриману продукцію. На думку відповідача, за таких обставин неоплата за договором 53-129-01-19-02002 від 02.12.2019 сталася не з його вини. Відповідач просив суд врахувати наведені ним обставини під час розгляду даного спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.12.2020.

У судовому засіданні 22.12.2020 представник позивача заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.12.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

02.12.2019 між ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Атомкомплект» (покупець) та АТ «Завод «Екватор» (постачальник) був укладений договір № 53-129-01-19-02002 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити клапани протипожежні з пультами управління власного виробництва (далі - продукція) для енергоблоку № 2 ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі - кінцевий споживач). Покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з п. 1.2 договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначені в специфікації (далі - специфікація), яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що сума договору становить 3 060 750,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 510 125,00 грн.

Оплата продукції проводиться покупцем протягом 45 робочих днів з моменту підписання сторонами акту (актів) приймання-передачі продукції. Оплата покупцем вартості поставленої партії продукції здійснюється виключно після надання постачальником податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної), оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку (п.п. 4.2, 4.3 договору).

У п. 10.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2021, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань постачальника, передбачених договором, договір діє до закінчення строку дії гарантії на продукцію.

На виконання укладеного сторонами договору позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар вартістю 3 060 750,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 3660 від 18.03.2020 та актом приймання-передачі ТМЦ № 20-015/1 від 08.04.2020, підписаними представниками обох сторін та засвідченими їх печатками.

Відповідач, у порушення умов укладеного сторонами договору, товар, поставлений позивачем за видатковою накладною № 3660 від 18.03.2020, не оплатив.

Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за товар, поставлений на виконання договору поставки № 53-129-01-19-02002 від 02.12.2019, в розмірі 3 060 750,00 грн.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався таким.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 3 060 750,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 25 911,55 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень п.п. 4.2, 4.3 договору, згідно з якими оплата продукції проводиться відповідачем протягом 45 робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі продукції, а також з урахуванням того, що акт приймання-передачі ТМЦ № 20-015/1 був складений та підписаний сторонами 08.04.2020, суд дійшов висновку, що товар, поставлений позивачем за видатковою накладною № 3660 від 18.03.2020, повинен бути оплачений відповідачем не пізніше 16.06.2020 (08.04.2020 + 45 робочих днів), а порушення строку виконання вказаного грошового зобов`язання почалось з 17.06.2020.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач поставлений позивачем товар не оплатив, відтак допустив порушення зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за визначений позивачем період з 17.06.2020 по 28.09.2020, суд встановив, що їх розмір становить 26 091,64 грн, тобто є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача 3% річних заявлена позивачем правомірно та підлягає задоволенню в розмірі визначеному позивачем, а саме в розмірі 25 911,55 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому заперечення відповідача, наведені ним у відзиві, не беруться судом до уваги з огляду на те, що за приписами ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, порушення контрагентами відповідача їх грошових зобов`язань перед останнім не виправдовує бездіяльність відповідача та не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 108, літ. А, ідентифікаційний код ВП 26251923) на користь Акціонерного товариства «Завод «Екватор» (54020, м. Миколаїв, вул. Декабристів, буд. 60, код 14308032) основний борг у розмірі 3 060 750,00 грн (три мільйони шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят грн 00 коп.), 3% річних у розмірі 25 911,55 грн (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять грн 55 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 46 299,92 грн (сорок шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять грн 92 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 13.01.2021.

Суддя О.Г. Удалова