ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. Справа№ 910/8368/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 09.12.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 20.08.2020 (повний текст складено 26.08.2020)

у справі №910/8368/20 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс"

до Міністерства оборони України

про зобов`язання вчинити дії,

за участю Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства оборони України про скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Міністерство оборони України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20, скасувати заходи забезпечення позову щодо заборони Міністерству оборони України вчиняти заходи спрямовані на укладення з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр РТ-Б01) за чергами (етапами), які передбачені Державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018, шляхом винесення відповідної ухвали.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та винесеною в наслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник зазначає, що ухвала про вжиття заходів забезпечення позову по даній справі порушує частину 12 статті 137 ГПК України, у зв`язку із здійсненням заборони Міністерству оборони України вчиняти заходи спрямовані на проведення публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 апеляційну скаргу Товариства Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині на підставі ч. 2. ст. 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі 910/8368/20. Призначено справу до розгляду на 28.10.2020.

20.10.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону надійшла заява про вступ у справу.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Куксова В.В. з 27.10.2020 по 12.11.2020 на лікарняному, розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 призначено розгляд апеляційної скарги заступника Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 на 25.11.2020.

23.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 відкладено розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 на 09.12.2020.

08.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення щодо судової практики.

09.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 09.12.2020 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20, скасувати заходи забезпечення позову щодо заборони Міністерству оборони України вчиняти заходи спрямовані на укладення з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр РТ-Б01) за чергами (етапами), які передбачені Державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018, шляхом винесення відповідної ухвали.

В судовому засіданні 09.12.2020 представник прокуратури підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20, скасувати заходи забезпечення позову щодо заборони Міністерству оборони України вчиняти заходи спрямовані на укладення з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр РТ-Б01) за чергами (етапами), які передбачені Державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018, шляхом винесення відповідної ухвали.

Позивач в судове засідання 09.12.2020 не з`явився.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення позивача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності позивача та його повноважених представників за наявними у справі матеріалами, у зв`язку із чим клопотання позивача про відкладення не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 09.12.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача та прокуратури, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Державного контракту № 362/5/18/8 на виконання робіт за державним оборонним замовленням з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр-РТ-Б01).

30.07.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс" задоволено частково. З метою забезпечення позову заборонено Міністерству оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) вчиняти заходи, спрямовані на укладення з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр-РТ-Б01) за чергами (етапами), які передбачені Державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018.

14.08.2020 до канцелярії суду від представника Міністерства оборони України надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні клопотання Міністерства оборони України про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції керувався тим, що застосування такого способу забезпечення позову у справі як заборона Міністерству оборони України вчиняти заходи, спрямовані на укладення з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр-РТ-БОІ) за чергами (етапами), які передбачені Державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018, відповідає критеріям обґрунтованості, адекватності, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (зокрема, обраний захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та забезпечити ефективний захист його порушених прав та інтересів), імовірністю ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, якщо позов буде судом задоволено, з метою запобігання порушення майнових прав учасників товариств.

Однак, колегія суддів, переглянувши в апеляційному порядку спір у даній справі, не погоджується з вищенаведеними висновками місцевого господарського суду, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18 зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення якого не вимагається примусове виконання, то в цьому випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Виконання рішення немайнового характеру ставиться в залежність виключно від виконання боржником певного ряду дій. В даному випадку ймовірність утруднення або невиконання рішення господарського суду пов`язується виключно з обставинами можливого ухилення боржника від виконання дій, визначених в якості предмету позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно з ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

3. У разі надання відповідачем до суду документа, який підтверджує здійснене ним забезпечення позову у відповідності до частини четвертої статті 143 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.

4. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

5. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

6. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

7. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

8. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

9. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

10. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

11. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

12. Грошові кошти, внесені відповідачем (іншою особою) на рахунок суду з метою забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 143 цього Кодексу, підлягають поверненню відповідачу (іншій особі), який здійснив таке забезпечення, протягом п`яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду про повну відмову в позові або ухвалою суду про залишення позову без розгляду або закриття провадження.

13. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 12 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до ст. 13 Господарського кодексу України державне замовлення є засобом державного регулювання економіки шляхом формування на договірній (контрактній) основі складу та обсягів продукції (робіт, послуг), необхідної для пріоритетних державних потреб, розміщення державних контрактів на поставку (закупівлю) цієї продукції (виконання робіт, надання послуг) серед суб`єктів господарювання, незалежно від їх форми власності.

Державний контракт - це договір, укладений державним замовником від імені держави з суб`єктом господарювання - виконавцем державного замовлення, в якому визначаються економічні та правові зобов`язання сторін і регулюються їх господарські відносини.

Відповідно до основних показників державного оборонного замовлення на 2020 рік, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2019 №154-1 (зі змінами) Міністерству оборони України необхідно провести процедуру закупівлі робіт з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр - РТ - Б01) друга та третя черга будівництва за результатом якого є укладення Державного контракту за виконання робіт за державним оборонним замовленням.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про державну таємницю" до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація: про факт та предмет закупівлі товарів, робіт і послуг оборонного призначення для забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань та правоохоронних органів (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлю таких товарів, робіт і послуг оборонного призначення, що закуповуються відповідно до Закону України "Про оборонні закупівлі", становить державну таємницю. У такому разі окрема інформація розміщується у додатку до тендерної документації).

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про оборонні закупівлі" закупівля товарів, робіт і послуг оборонного призначення, що становить державну таємницю, здійснюється за закритими закупівлями відповідно до цього Закону з урахуванням положень закону, що регулює питання захисту державної таємниці.

До закритих закупівель належать: 1) переговори; 2) поетапні переговори.

Державний замовник ініціює проведення переговорів шляхом запрошення учасників, що включені до Реєстру за номенклатурою, яку планує закупити замовник. Оголошення про початок переговорів має містити інформацію про: 1) загальну назву предмета закупівлі; 2) загальні вимоги до предмета закупівлі; 3) місце та кінцевий строк подання заявки на участь у переговорах, що не може бути меншим трьох робочих днів з дня направлення оголошення про початок переговорів через Реєстр; 4) очікувану вартість предмета закупівлі; 5) вимоги до графіка поставки.

Учасниками переговорів або поетапних переговорів є суб`єкти господарювання, внесені до Реєстру за номенклатурою, що планує закупити державний замовник, які подали заявку на участь у переговорах та взяли на себе зобов`язання щодо дотримання вимог законодавства у сфері захисту державної таємниці.

Державний замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі в разі, якщо учасник процедури закупівлі є особою, до якої застосовано санкцію у вигляді заборони на здійснення оборонних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України "Про санкції".

Поетапні переговори переходять на другий етап у разі подання заявки на участь у переговорах не менше ніж двома учасниками. На другому етапі переговорів усі учасники отримують від державного замовника документи щодо переговорної процедури закупівлі (далі - переговорна документація).

Переговорна документація має містити таку інформацію: 1) вимоги до предмета закупівлі; 2) критерії оцінки та їхню вагу (згідно із статтею 17 цього Закону); 3) кількість товарів, робіт і послуг; 4) умови поставки, у тому числі вимоги до графіка поставки, та умови оплати; 5) місце та кінцевий строк подання пропозицій; 6) іншу інформацію, що може суттєво вплинути на зміст пропозиції.

У разі внесення змін до переговорної документації державний замовник має повідомити всіх учасників переговорів про такі зміни протягом п`яти робочих днів до завершення строку подання пропозицій.

У разі внесення змін до переговорної документації у строк менше ніж за п`ять робочих днів до завершення строку подання пропозицій державний замовник має продовжити строк подання пропозицій, але не більше ніж на п`ять робочих днів.

Розгляд пропозицій проводиться колегіальним органом, що утворюється державним замовником та складається не менше ніж із п`яти службових або посадових осіб такого замовника. Рішення колегіального органу фіксуються протоколами із зазначенням поіменного голосування всіх його членів.

Порядок формування і організаційно-правовий статус колегіального органу визначаються державним замовником.

За результатами поетапних переговорів укладається державний контракт (договір) з тим учасником, пропозиція якого визнана найбільш економічно вигідною та відповідає вимогам до предмета закупівлі. Державний замовник має право провести додатковий етап переговорів з учасником, який надав найбільш економічно вигідну пропозицію, щодо зниження вартості ціни договору.

Переможцем поетапних переговорів вважається той учасник, пропозиція якого визнана державним замовником найбільш економічно вигідною на основі визначених Кабінетом Міністрів України критеріїв і методики оцінки, що зазначаються у повідомленні суб`єктам господарювання про проведення поетапних переговорів. З переможцем поетапних переговорів державний замовник укладає державний контракт (договір) згідно з вимогами цього Закону.

У разі якщо за результатами відбору встановлено, що визначеним критеріям відповідає лише один суб`єкт господарювання, внесений до Реєстру, або для участі у переговорах надійшла лише одна пропозиція, укладення державним замовником державного контракту (договору) здійснюється за результатами переговорів.

У разі якщо вартість закупівлі у єдиного виконавця дорівнює або перевищує 200 мільйонів гривень, державний замовник скликає міжвідомчу комісію у складі відповідальних осіб державного замовника, представників інших державних замовників і центральних органів виконавчої влади.

Міжвідомча комісія розглядає доцільність застосування визначеної замовником процедури закупівлі та надає висновок щодо підтвердження доцільності закупівлі у єдиного постачальника (застосування неконкурентної процедури). Висновок не є обов`язковим, носить рекомендаційний характер та підлягає обов`язковому розгляду.

Порядок проведення переговорів, порядок укладення державного контракту (договору) з єдиним виконавцем та положення про міжвідомчу комісію та її склад розробляються головним органом у сфері здійснення оборонних закупівель і затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Державні замовники можуть розпочинати закупівлю за закритими закупівлями після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік згідно із затвердженим зведеним трирічним планом закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення за закритими закупівлями.

У разі відсутності зазначеного закону або затвердженого зведеного трирічного плану закупівлі товарів, робіт і послуг оборонного призначення за закритими закупівлями на початок року державні замовники можуть розпочинати процедуру відбору виконавців державних контрактів (договорів) з 1 січня поточного року.

Порядок укладення державних контрактів (договорів) за закритими закупівлями визначений ст. 21 Закону України "Про оборонні закупівлі".

Як вбачається із матеріалів справи, заявником до клопотання про скасування заходів забезпечення позову було додано Доповнення №1 до Плану будівництва, реконструкції та капітального ремонту об`єктів загальновійськового та спеціального призначення Збройних Сил України за КПКВ 2101210/2 на 2020 рік на 13 арк.; протокол щодо організації закупівлі товарів та послуг, що становлять державну таємницю від 04.08.2020 №123 на 10 арк.

Отже, попри заборону, встановлену ч. 12 ст. 137 ГПК України, щодо втручання у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру, місцевий господарський суд заборонив Міністерству оброни України вчиняти дії, спрямовані на укладання з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з "Реконструкції технічної території арсеналу" (шифр-РТ-Б01) за чергами (етапами), які передбачені державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018, що є складовою (останнім етапом) проведення закупівель товарів та послуг оборонного призначення, за закритими закупівлями, що становлять державну таємницю.

За таких обставин, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 підлягає скасуванню.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення клопотання Міністерства оборони України про скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим заходи забезпечення позову, щодо заборони Міністерству оборони України вчиняти заходи, спрямовані на укладення з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-БО1) за чергами (етапами), які передбачені Державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018 - підлягають скасуванню.

Оскільки розгляд справи не завершено, розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального господарського кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 - скасувати.

Клопотання Міністерства оборони України про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову щодо заборони Міністерству оборони України вчиняти заходи, спрямовані на укладення з будь-якими особами договорів, які повністю або частково стосуються виконання робіт з «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-БОІ) за чергами (етапами), які передбачені Державним контрактом №362/5/18/8 від 14.09.2018.

Матеріали апеляційного оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/8368/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови підписано 11.01.2021 (після виходу судді-учасника Шаптали Є.Ю. з лікарняного)

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала