РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

17.12.2020Справа № 917/1252/20

За позовом Лубенської міської ради Полтавської області

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1. Державний реєстратор відділу державної реєстрації виконавчого

комітету Лубенської міської ради Нестеренко Людмилу Миколаївну

2. Фонд державного майна України

про скасування державної реєстрації права власності та припинення права

власності

Суддя Сівакова В.В.
секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін
від позивача Червоноточенко О.І., довіреність № б/н від 28.12.2019

від відповідача Козирська Г.Б., самопредставництво

від третьої особи-1 не з`явився

від третьої особи-2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

31.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Лубенської міської ради Полтавської області до Міністерства оборони України про

скасування державної реєстрації права власності Держави в особі Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна: громадський будинок (Військове містечко № 6), розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 107);

припинення права власності (номер запису: 31078303) Держави в особі Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна: громадський будинок (Військове містечко № 6), розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 107).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на території міста Лубни за адресою вул. Монастирська, 48 знаходяться об`єкти нерухомого майна, а саме: контора А-1 площею 370,8 кв. м, склади Б-1 площею 817,2 кв. м, сховище для техніки В-1 площею 378,9 кв. м, майстерня Д-1 площею 220,9 кв. м, кімната відпочинку Ж-1 площею 85,3 кв. м, убиральня Е та огорожа з воротами № 1. Станом на 08.04.2019 власник цього нерухомого майна був невідомий, так як рішенням господарського суду Полтавської області від 30.06.2009, справа № 3/41-09, за позовом військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання за державою в особі Міністерства оборони України права власності на нерухоме майно-будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено. Фондом комунального майна Лубенської міської ради, правонаступником якого є Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, у липні 2009 року розпочато процедуру визнання майна за адресою: м. Лубни, вул. Монастирська, 48 безхазяйним. Комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», яке на той час, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 7/5 від 07.02.2002, здійснювало реєстрацію безхазяйного майна, 30.07.2009 нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 взяті на облік як безхазяйні. У грудні 2019 року нам стало відомо, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу 162711847 від 08.04.2019, який було сформовано ОСОБА_1 , державним реєстратором виконавчого органу Лубенської міської ради Полтавської області, право власності на об`єкт нерухомого майна громадський будинок (військове містечко № 6) за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за міністерством оборони України. підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46363409 від 08.04.2019. Позивач вважає, що дії Міністерства оборони України та Фонду державного майна України щодо включення майна до Єдиного реєстру об`єктів державної власності є протиправними та як зазначені приміщення взяті на облік як безхазяйні. Таке включення здійснено всупереч Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/1252/20 від 03.09.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

11.09.2020 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 відкрито провадження у справі № 917/1252/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради Нестеренко Людмилу Миколаївну (третя особа-1) та Фонд державного майна України (третя особа-2); підготовче засідання призначено на 13.10.2020.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 15.09.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 840 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 15.09.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 18.09.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 840.

09.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що упродовж 1940-1977 років на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , Лубенського військового гарнізону господарським способом збудовані нежитлові будівлі: Контора Квартирно-експлуатаційної частини, кімната відпочинку, вбиральня, сховище, два складських приміщення та майстерня, які свого часу Лубенською КЕЧ району, а на теперішній час КЕВ м. Полтава фактично використовуються за своїм призначенням. Відведення земельної ділянки під військове містечко № 6 Лубенського гарнізону за адресою вул. Монастирська, 48 (колишня вул. К. Маркса 48) в місті Лубни Полтавської області підтверджено розпорядженням Лубенського міськвиконкому № 69-р від 12.04.1993 «Про інвентаризацію земель, що знаходяться в користуванні Міністерства оборони України» та висновком відділу ресурсів в місті Лубни Полтавської області № 121 від 08.07.2008. На вказаній земельній ділянці проводилося будівництво для потреб Збройних Сил СРСР на базі яких створені Збройні Сили України. Після здачі в експлуатацію вказані нежитлові будівлі поставлені на баланс в Лубенській КЕЧ району. На підставі наказу Міністерства оборони СРСР № 260 від 1979 року на них заведено форму 400 «Індивідуальні картки обліку будівель», з яких вбачається, що джерелом фінансування витрат на утримання будівель є кошторис Міністерства оборони. Згідно акту прийому-передачі від 21.10.2005 до Полтавської КЕЧ району від Лубенської КЕЧ району передані в тому числі нежитлові будівлі та споруди: контора КЕЧ, кімнати відпочинку, вбиральня, сховище, два складських приміщень та майстерня військового містечка № 6, які у 2005 році поставлені на балансовий облік в Полтавській КЕЧ району. Вказані нежитлові будівлі свого часу будувалися військовою будівельною частиною за проектом проектної організації «Воєнпроект». Після здачі в експлуатацію складалися відповідні акти. В 1997 році військову будівельну частину розформовано та документи по вводу в експлуатацію вказаних будівель були втрачені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання. Начальник КЕВ м. Полтава неодноразово звертався до виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області щодо видачі свідоцтва на право власності на вказані вище будівлі та споруди, пороте отримував відмови. Не дивлячись на відмови виконкому Лубенської міської ради у видачі свідоцтва на право власності, позивач не заперечував та не оспорював право власності держави на спірні об`єкти нерухомості. Усі ці дані встановленні у рішенні Господарського суду Полтавської області № 3/41-09 від 30.06.2009, яким Військовому прокурору Полтавського гарнізону відмовлено у задоволенні позову про визнання за державою в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно-будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - оскільки право власності держави на спірні об`єкти нерухомості ніким не оспорюється, тобто немає наявності спору. Суб`єкти управління відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноваженні вести облік об`єктів державної власності, які перебувають у їх управлінні, здійснювати контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів, забезпечувати надання в електронному та паперовому вигляді розпоряднику Реєстру відомостей про об`єкти державної власності для формування та ведення Реєстру, що Міністерством оборони України здійснювалось в зв`язку із чим були внесенні відомості до Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, а саме військового містечка № 6 за адресою м. Лубни, вул. Монастирська, 48. Згідно довідки № 14 від 02.04.2019 Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» виданої КЕВ м. Полтава, нерухоме майно на 29.12.2012, за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Монастирська, 48 в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстроване, що стало підставою 04.04.2019 КЕВ м. Полтава в інтересах Міністерства оборони України звернутися із заявою та зареєструвати право власності на спірне майно. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації разом із заявою. В зв`язку із чим після отримання витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності та з наявними технічними документами на майно, державний реєстратор відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради Нестеренко Л.М. законно зареєструвала право власності Держави в особі Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна(військове містечко № 6). Твердження позивача, що спірне майно 30.07.2009 взяте на облік, як безхазяйне, не відповідає дійсності оскільки згідно ухвали Лубенського міського суду Полтавської області № 2-0-165/10 від 30.09.2009 Фонду комунального майна Лубенської міської ради відмовлено у задоволенні заяви про визнання вище вказаного майна безхазяйним.

У відзиві міститься клопотання у відповідності до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України про витребування у Державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради Нестеренко Людмили Миколаївни реєстраційну справу, яка була сформована при реєстрації права власності Держави в особі Міністерства оборони України на громадський будинок (військове містечко № 6) до якого входять контора А-1 загальною площею 370 кв. м, склади Б-1 загальною площею 817,2 кв. м, сховище для техніки В-1 загальною площею 378,9 кв. м, майстерня Д-1 загальною площею 220,9 кв. м, кімната відпочинку Ж-1 загальною площею 85,3 кв. м, убиральня Е та огорожа з воротами № 1, що розташовані за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48.

12.10.2020 від третьої особи-2 до суду надійшли пояснення по справі, в яких третя особа-2 просить розглядати справу без участі представника Фонду державного майна України та просив в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що Фондом з 2005 року ведеться Єдиний реєстр об`єктів державної власності (далі - Реєстр), що формується згідно з наданою суб`єктами управління інформацією щодо об`єктів державної власності, зокрема нерухомого майна державних підприємств, установ, організацій. Підставою для включення та внесення змін до Реєстру є надходження від суб`єктів управління до Фонду інформації про об`єкти державної власності. Таким чином, дії Фонду щодо внесення даних до Реєстру залежать від дій суб`єктів управління. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління об`єктами державної власності відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів, приймають рішення щодо умов його подальшого використання. На сьогодні, за даними наданими Міністерством оборони України, в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності обліковується нерухоме державне майно за місцезнаходженням: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48, яке перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава (суб`єкт управління - Міністерство оборони України). Таким чином, Фонд діяв в межах та у спосіб, передбачених законодавством.

13.10.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що позивачем доказів на підтвердження відведення земельної ділянки під військове містечко АДРЕСА_2 та копії відповідних документів не було долучено до відзиву. Зазначає, що розпорядження Лубенського міськвиконкому на яке посилається відповідач, про інвентаризацію земель, а не про відведення земельної ділянки під військове містечко № 6 Лубенського гарнізону. Також нічим не підтверджено, що на земельній ділянці проводилося будівництво для потреб Збройних Сил СРСР на базі яких створені Збройні Сили України. Саме розпорядження, або його копія до відзиву не додано. Не надано відповідачем доказів того, що джерелом фінансування витрат на утримання будівель є кошторис Міністерства оборони. Жодних доказів неодноразового звернення начальника КЕВ м. Полтави до Лубенської міської ради відповідачем не надано. Вважає твердження відповідача, що право власності держави на спірні об`єкти нерухомості не оспорювались є хибним виходячи із наявності ухвали Лубенського міськрайонного суду від 30.09.2010 у справі № 2-0-165/10 та рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2009. Зазначає, що облік об`єктів державної власності ведеться органами уповноваженими управляти відповідними об`єктами державної власності та відомості до Єдиного реєстру об`єктів державної власності вносяться Фондом державного майна України за результатами інвентаризації об`єктів державної власності, яка проводиться зазначеними уповноваженими органами та на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 12 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»), проте дана процедура на думку позивача була порушена.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/1252/20 від 13.10.2020 в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України витребувано у Державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради Нестеренко Людмили Миколаївни оригінал (для огляду в засіданні суду) та копію (для залучення до матеріалів справи) реєстраційної справи, яка була сформована при реєстрації права власності Держави в особі Міністерства оборони України на громадський будинок (військове містечко № 6) до якого входять контора А-1 загальною площею 370 кв. м, склади Б-1 загальною площею 817.2 кв. м, сховище для техніки В-1 загальною площею 378.9 кв. м, майстерня Д-1 загальною площею 220.9 кв. м, кімната відпочинку Ж-1 загальною площею 85.3 кв. м, убиральня Е та огорожа з воротами № 1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В підготовчому засіданні 13.10.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.11.2020.

30.10.2020 від Виконавчого комітету Відділу державної реєстрації Лубенської міської ради Полтавської області на виконання ухвали від 13.10.2020 надійшли засвідчені копії документів з реєстраційної справи № 107.

Позивачем та відповідачем в підготовчому засіданні 10.11.2020 заявлено усні клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення.

В підготовчому засіданні 10.11.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.11.2020.

Представники позивача та відповідача 10.11.2020 ознайомились з матеріалами справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними розписками цих представників.

17.11.2020 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що згідно витягу з наказу № 7 начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 16.09.2005 «Про призначення комісії по передачі фондів Конотопської та Лубенської квартирно-експлуатаційних частин (району), які розформовуються» - правонаступником Конотопської та Лубенської квартирно-експлуатаційних частин (району) Директивою Міністра оборони України від 10.01.2005 № Д-322/1/01 визначено Полтавську квартирно-експлуатаційну частину (району). У відповідності до акту прийому-передачі казарменно-житлового фонду, комунальних споруд та обладнання, квартирного майна, палива на території військових містечок № 1, 4, 5, 6, 10, 12, 13, 27, 31, 34, 35, 36 м. Лубни від 21.10.2005 Лубенська КЕЧ району передала, а Полтавська КЕЧ району прийняла: казармено-житловий фонд згідно опису № 1, зокрема військового містечка № 6; комунальні споруди, обладнання та об`єкти благоустрою військового містечка згідно опису № 2, зокрема військового містечка № 6; меблі, казармений інвентар, пожежне обладнання і майно, паливо згідно опису № 3, зокрема військового містечка № 6; земельні ділянки, зокрема військового містечка № 6 площею 0,75 га; технічну документацію на казармено-житловий фонд, комунальні споруди та обладнання, документи на землекористування та інші згідно опису № 4, зокрема військового містечка № 6. Крім того правонаступництво Полтавської КЕЧ (району) підтверджується довідкою від 26.10.2005 Територіального квартирно-експлуатаційного управління, з якої вбачається, що Конотопську КЕЧ (району) згідно Директиви Міністерства оборони України № Д-322/1/03 від 20.01.2005 розформовано. Правонаступником Конотопської КЕЧ (району) визначено Полтавську КЕЧ (району). Зазначає, що міністерство оборони України та КЕВ м. Полтава використовуються споруди та будівлі військового містечка № 6.

У поданих запереченнях міститься клопотання про поновлення строку для їх подачі.

Суд відзначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва № 917/1252/20 від 15.09.2020 встановлено, що відповідач має право подати заперечення на відповідь на відзив позивача у строк до закінчення підготовчого провадження, а отже відповідний строк відповідачем на момент подачі заперечень на відповідь на відзив не пропущено.

В підготовчому засіданні 17.11.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.12.2020.

Позивач в судовому засіданні 01.12.2020 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач-1 в судовому засіданні 01.12.2020 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 01.12.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.12.2020.

15.12.2020 від позивача до суду надійшли пояснення, в яких позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Зазначає, що закріплення майна на баланс КЕВ м. Полтави не є підставою для реєстрації права власності на об`єкти нерухомості. Ухвала Лубенського міськрайонного суду від 30.09.2010 у справі № 2-0-165/10 підтверджує, що спірні будівлі взяті на облік як безхазяйні ще 30.07.2009. Вважає що, з огляду на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2009 твердження відповідача про те, що право власності держави на спірні об`єкти нерухомості не оспорювались є хибним.

В судовому засіданні 17.12.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:

Упродовж 1940 - 1977 років на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 Лубенського військового гарнізону господарським способом збудовані нежитлові будівлі: контора КЕЧ, кімната відпочину, вбиральня, сховище, два складських приміщення та майстерня, які свого часу Лубенською КЕЧ району, а на теперішній час КЕВ м. Полтава фактично використовуються за своїм призначенням.

Відведення земельної ділянки під військове містечко № 6 Лубенського гарнізону за адресою вул. Монастирська, 48 (колишня вул. К. Маркса 48) в м. Лубни підтверджено розпорядженням Лубенського міськвиконкому № 69-р від 12.04.1993 «Про інвентаризацію земель, що знаходяться в користуванні Міністерства оборони України» та висновком відділу ресурсів в місті Лубни Полтавської області № 121 від 08.07.2008.

На вказаній земельній ділянці проводилося будівництво для потреб Збройних Сил СРСР на базі яких створені Збройні Сили України.

Після здачі в експлуатацію вказані нежитлові будівлі поставлені на баланс в Лубенській КЕЧ району. На підставі наказу Міністерства оборони СРСР № 260 від 1979 року на них заведено форму 400 «Індивідуальні картки обліку будівель», з яких вбачається, що джерелом фінансування витрат на утримання будівель є кошторис Міністерства оборони.

Згідно акту прийому-передачі від 21.10.2005 до Полтавської КЕЧ району від Лубенської КЕЧ району передані: казармено-житловий фонд, комунальні споруди, обладнання та об`єкти благоустрою одинадцяти військових містечок, в тому числі нежитлові будівлі та споруди: контора КЕЧ, кімнати відпочинку, вбиральня, сховище, два складських приміщень та майстерня військового містечка № 6, які у 2005 році поставлені на балансовий облік в Полтавській КЕЧ району.

Вказані нежитлові будівлі свого часу будувалися військовою будівельною частиною за проектом проектної організації «Воєнпроект». Після здачі в експлуатацію складалися відповідні акти. В 1997 році військову будівельну частину розформовано та документи по вводу в експлуатацію вказаних будівель були втрачені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання.

Згідно Директиви Міністра оборони України від 10.01.2005 № Д-322/1./01 «Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України у 2005 році» підлягають розформуванню Конотопська квартирно-експлуатаційна частина (району) (м. Конотоп, Сумської області), Лубенська квартирно-експлуатаційна частина (району) (м. Лубни, Полтавської області).

З метою повного і якісного виконання вимог Директиви Міністра оборони України від 10.01.2005 № Д-322/1/01 «Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України у 2005 році» згідно витягу з наказу Північно-територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 7 від 16.09.2005 призначено комісію по передачі фондів Конотопської та Лубенської квартирно-експлуатаційних частин (району); казармено-житловий фонд, комунальні споруди військових частин та установ, незавершене будівництво до Полтавської квартирно-експлуатаційної частини (району) передаються фонди Конотопської та Лубенської квартирно-експлуатаційних частин (району), які розміщені на території Сумської та Полтавської областей; правонаступником Конотопської та Лубенської квартирно-експлуатаційних частин (району) Директивою Міністра оборони України від 10.01.2005 № Д-322/1/01 визначено Полтавську квартирно-експлуатаційну частину (району).

Відповідно до акту прийому-передачі від 21.10.2005 Лубенська КЕЧ району передала, а Полтавська КЕЧ району прийняла згідно додатків до нього, казармено-житловий фонд, комунальні споруди, обладнання та об`єкти благоустрою, технічну документацію на казармено-житловий фонд, комунальні споруди, обладнання та земельні ділянки військового містечка № 6.

Згідно наказу Північно-територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 2 від 03.01.2006 на виконання в. т.ч. Директиви Міністра оборони України від 10.01.2005 № Д-322/1/01 доручено начальникам квартирно-експлуатаційних відділів (квартирно-експлуатаційних частин районів) забезпечити прийом закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями нерухомого майна на баланси квартирно-експлуатаційних відділів (квартирно-експлуатаційних частин районів) відповідно до вимог чинного законодавства та здійснення прийняття закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями нерухомого майна за актами прийому-передачі основних засобів (форма ОЗ-1 (бюджет)).

Згідно довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави № 3478 від 12.11.2020 споруди та будівлі військового містечка № 6 за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48 рахуються на бухгалтерському обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави за субрахунком 1013/10 «Будинки, споруди та передавальні пристрої (мережі)».

Згідно довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави № 3479 від 13.11.2020 на території військового містечка № 6 за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48 розміщується філія Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави. На даних фондах для забезпечення життєдіяльності казармено-житлового фонду військової частини НОМЕР_2 та установ лубенського гарнізону розміщуються: аварійно-ремонтна група 3 од; комірник 1 од.; водії 2 од.; сторожова охорона 5 од.; автомобільний гараж 2 машини. Складські приміщення використовуються для зберігання військового майна.

Спір виник внаслідок не погодження позивача з діями Міністерства оборони України та Фонду державного майна України щодо включення спірних об`єктів нерухомості до Єдиного реєстру об`єктів державної власності, які на думку позивача є неправомірними, оскільки зазначені приміщення взяті на облік як безхазяйні. Вважає, що включення приміщень до вказаного реєстру здійснено всупереч Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Відповідач в свою чергу заперечує проти позовних вимог та вважає, що включення спірного майна до Єдиного реєстру об`єктів державної власності та реєстрація права власності Держави в особі Міністерства оборони України на це майно здійснено у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Фондом комунального майна Лубенської міської ради, правонаступником якого є Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, у липні 2009 року розпочато процедуру визнання майна за адресою: м. Лубни, вул. Монастирська, 48 безхазяйним.

Комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 30.07.2009 нежитлові будівлі за адресою: м. Лубни, вул. Монастирська, 48 взяті на облік як безхазяйні (листи останнього № 20322 від 09.08.2010, № 20/1 від 21.01.2013).

В газеті «Лубенщина» від 15.08.2009 розміщено оголошення про взяття Фондом комунального майна спірного об`єкта на облік як безхазяйного.

З матеріалів справи вбачається, що Військовий прокурор Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звертався до Господарського суду Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання за державою в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: вул. Монастирська, 48 (колишня вул. К.Маркса, 48) в м. Лубни Полтавської області, площею забудови: будівля А-1 (контора) - 370,8 кв. м, будівля Б (склад) 817 кв. м, будівля В (сховище) 323 кв. м, будівля Г (склад) 31,3 кв. м, будівля Д (кімната відпочинку майстерня) 339,2 кв. м, будівля Є (вбиральня) 3 кв. м.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2009 у справі № 3/41-09 за вказаним вище позовом встановлено, що право власності Держави на спірні об`єкти нерухомості ніким не оспорюється, про що не заперечував відповідач Виконавчий комітет Лубенської міської ради. Невидача Виконавчим комітетом Лубенської міської ради свідоцтва про право власності держави в особі МО України за відповідним зверненням останнього до виконкому ради не є підтвердженням втрати документа, що посвідчує право власності, яким є свідоцтво, як і підтвердженням оспорювання такого права за Державою.

Зазначеним рішенням суду відмовлено в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачем (1) не надано доказів підтверджуючих статус майна та (2) не надано даних про наявність спору як такого.

Посилання позивача на те, що власник спірного майна станом на 08.04.2019 був невідомий з посиланням на те, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2009 у справі № 3/41-09 в позові відмовлено не приймаються судом до уваги, оскільки по-перше вказаним рішенням не було встановлено саме безхазяйність спірного майна, по-друге після прийняття рішення минуло майже 10 років.

В подальшому Фонд комунального майна Лубенської міської ради звертався до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про визнання майна, що знаходиться по вул. Монастирська, 48 у м. Лубни, що складається з: контори площею 323 кв. м, складу площею 370,8 кв. м, складу площею 817 кв. м, сховища площею 323 кв. м, складу площею 31,3 кв. м, нежитлової будівлі площею 339,2 кв. м, безхазяйним та визнання права власності на це майно за Лубенською міською радою передавши його до комунальної власності Лубенської міської ради.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2010 у справі № 2-0-165/10 заяву Фонду комунального майна Лубенської міської ради про визнання майна розташованого по вул. Монастирська, 48 у м. Лубни Полтавської області безхазяйним залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 Цивільного кодексу України, оскільки встановлено, що існує спір щодо права власності на це майно.

В подальшому згідно довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 14 від 02.04.2019, виданої Квартирно-експлуатаційному відділу м. Полтава, вбачається, що станом на 29.12.2012 нерухоме майно за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Монастирська (бувша вул. Карла Маркса), № 48 в КП «Лубенське МБІ» не зареєстроване.

Тобто згідно наведеної довідки станом на 29.12.2012 вже не підтверджується інформація про взяття спірного майна на облік як безхазяйного.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким положенням Конституції України кореспондують приписи статей 319, 328 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частин 1 та 2 ст. 182 цього ж Кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, суд відзначає, що відсутність реєстрації права власності на майно у встановленому законодавством порядку не свідчить про відсутність власника такого майна.

Зазначеними вище судовими рішеннями не встановлено та наявними в матеріалах справи документами не підтверджено факт безхазяйності спірного майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Стаття 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначає, що суб`єктами управління об`єктами державної власності є зокрема міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління).

Згідно ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань: 11) ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів; 23) забезпечують надання розпоряднику Єдиного реєстру об`єктів державної власності відомостей про об`єкти державної власності для формування і ведення зазначеного реєстру;

Відповідно до положень пп. д) та е) п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Фонд державного майна України здійснює в межах, визначених законодавством, щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна: формування і ведення Єдиного реєстру об`єктів державної власності; виступає розпорядником Єдиного реєстру об`єктів державної власності.

Отже Фондом ведеться Єдиний реєстр об`єктів державної власності, що формується згідно з наданою суб`єктами управління інформацією щодо об`єктів державної власності, зокрема нерухомого майна державних підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. 9 Порядку та умов користування Єдиним реєстром об`єктів державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 622 від 23.03.2005 витяг за встановленою формою по окремому об`єкту надається лише:

- суб`єкту, який здійснює функції з управління об`єктом державної власності (далі суб`єкт управління);

- юридичній особі, на балансі якої перебуває об`єкт державної власності;

- органам державної влади, їх посадовим особам у разі, якщо запит зроблено у зв`язку із виконанням ними повноважень, передбачених чинним законодавством.

Фондом державного майна України, на підставі поданої суб`єктом управління - Міністерством оборони України інформації, до Єдиного реєстру об`єктів державної власності внесено відомості щодо державного майна військового містечка № 6, що розташоване за адресою Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48, балансоутримувачем зазначено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави, що підтверджується наявним у справі відповідним витягом.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Положеннями ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться також на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до копії реєстраційної справи № 107, наданої Виконавчим комітетом Відділу державної реєстрації Лубенської міської ради Полтавської області вбачається, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Нестеренко Людмила Миколаївна Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 04.04.2019 за реєстраційним номером 33494446, яку подав ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності № 220/219/Д від 16.02.2019, виданої Міністерством оборони України для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: державна на громадський будинок (Військове містечко № 6), що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48 прийнято рішення № 46363409 від 08.04.2019 про проведення державної реєстрації права власності, форма власності: державна на громадський будинок (Військове містечко № 6), що розташований Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48, за суб`єктом: Держава в особі Міністерства оборони України; про відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Вказане рішення прийнято державним реєстратором на підставі поданих заявником таких документів: довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 14 від 02.04.2019 (про відсутність реєстрації майна); витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності виданий Фондом державного майна України; технічного паспорту, виданого Приватним підприємством «Бюро послуг та консультацій» 12.11.2018.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 162711847 від 08.04.2019 вбачається внесення державним реєстратором Нестеренко Л.М. Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області запису № 31078303 про реєстрацію права власності на громадський будинок (Військове містечко № 6), що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 48 (реєстраційний номер об`єкта: 107), що складається з: контора А-1 - загальною площею 370, кв. м, склади Б-1 - загальною площею 817.2 кв. м, сховище для техніки В-1- загальною площею 378,9 кв. м, майстерня Д-1 - загальною площею 220.9 кв. м, кімната відпочинку Ж-1 - загальною площею 85.3 кв. м, убиральня Е та огорожа з воротами № 1 за Державною в особі Міністерства оборони України.

Судом установлено, що на підставі витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності, що є підтвердженням державної власності майна, та з наявними технічними документами на майно, державний реєстратор відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради Нестеренко Людмила Миколаївна правомірно зареєструвала право власності Держави в особі Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна (військове містечко № 6) до якого входять контора А-1 - загальною площею 370 кв. м, склади Б-1 - загальною площею 817.2 кв. м, сховище для техніки В-1 - загальною площею 378.9 кв. м, майстерня Д-1 - загальною площею 220.9 кв. м, кімната відпочинку Ж-1 - загальною площею 85.3 кв.м, убиральня Е та огорожа з воротами № 1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої позивачем вимоги про скасування державної реєстрації права власності Держави в особі Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна: громадський будинок (Військове містечко № 6), розташований за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Монастирська, 48 (реєстраційний номер: 107).

Стаття 346 Цивільного кодексу України містить наступні підстави припинення права власності:

1) відчуження власником свого майна;

2) відмови власника від права власності;

3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі;

4) знищення майна;

5) викупу пам`яток культурної спадщини;

6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону;

7) виключено

8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника;

9) реквізиції;

10) конфіскації;

11) припинення юридичної особи чи смерті власника;

12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Згідно з ч. 2 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Підстави припинення права власності, що визначаються у зазначеній вище нормі можна поділити на дві групи. Першу групу становлять підстави, що залежать від волі власника: 1) відчуження власником свого майна. У цьому випадку йдеться про різноманітні правочини, що спрямовані на відчуження власником свого майна (купівля-продаж та всі її різновиди, дарування, міна тощо); 2) відмова власника від права власності (ст. 347 ЦК).

Другу групу становлять підстави, що не залежить від волі власника: 1) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі (ст. 348 ЦК); 2) викупу пам`яток історії та культури (ст. 352 ЦК); 3) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю (ст. 350 ЦК); 4) викуп нерухомого майна у зв`язку з викупом земельної ділянки, на якій воно розміщене (ст. 351 ЦК); 5) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 6) реквізиція (ст. 353 ЦК); 7) конфіскація (ст. 354 ЦК); припинення юридичної особи чи смерть власника. Проте є такі, які не можна беззастережно віднести ні до першої, ні до другої групи підстав припинення права власності (наприклад, знищення майна - ст. 349 ЦК).

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не доведено наявність жодної підстави, визначеної статтею 346 Цивільного кодексу України, для припинення права власності Держави в особі Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна: громадський будинок (Військове містечко № 6), розташований за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Монастирська, 48 (реєстраційний номер: 107), у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести обставини на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Лубенської міської ради Полтавської області необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 08.06.2021.

Суддя В.В.Сівакова