РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/1043/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Центр",

, вул. Роменська, 1, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500

Відповідач: Дочірнє підприємство "Лугове",

, вул. Прокопа Гацька, 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040

Предмет спору: про стягнення 1017322,72 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Центр" звернулось до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Лугове", у якому позивач просить стягнути з відповідача 1 017 322,72 грн, з яких 791 377,04 грн сума основної заборгованості, 12 465,52 грн пені, 2 074,44 грн інфляційних втрат, 3 116,38 грн - 3 % річних та 208 289,34 грн штрафу.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 09.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 08.12.2020 та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвалу суду від 09.11.2020 відповідач отримав 12.11.2020.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 27.11.2020.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, але у підготовче засідання 08.12.2020 не з`явились, відповідач про причини неявки не повідомив.

До початку підготовчого засідання від позивача електронною поштою надійшло підписане ЕЦП клопотання від 07.12.2020 №169, у якому він просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача та зазначає, що відповідачем 06.11.2020 було здійснено часткову оплату заборгованості у розмірі 360 000,00 грн, на підтвердження чого було додано копію платіжного доручення № 930 від 06.11.2020.

Згідно з нормами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 08.12.2020 проводилось за відсутності сторін (їх представників).

Щодо наданого позивачем платіжного доручення № 930 від 06.11.2020 про сплату 360 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Оскільки цей документ має бути у відповідача, який безпосередньо здійснював цю оплату, а також зважаючи на те, що цей доказ надано на підтвердження часткової оплати відповідачем заборгованості і це вливає на розмір позовних вимог в сторону їх зменшення, що не порушує, а навпаки відповідає інтересам відповідача, суд у підготовчому засіданні 08.12.2020 прийняв подану позивачем копію платіжного доручення № 930 від 06.11.2020, а спір вирішується з його урахуванням.

Зважаючи на неподання відповідачем відзиву на позов, суд у підготовчому засіданні 08.12.2020 не встановлював строки для подання відповіді на відзив та заперечень.

У підготовчому засіданні 08.12.2020 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 24.12.2020 об 11:00.

Ухвалою суду від 08.12.2020 повідомлено позивача та відповідача про час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 24.12.2020. Явка сторін у це судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, але у судове засідання з розгляду справи по суті 24.12.2020 не з`явились.

До початку судового засідання від позивача електронною поштою надійшло підписане ЕЦП клопотання від 24.12.2020 №174, у якому він просить судове засідання, призначене на 24.12.2020, здійснювати без участі представника позивача.

У судовому засіданні 24.12.2020 суд задовольнив вказане клопотання позивача.

До початку судового засідання від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що директор відповідача як єдиний представник ДП «Лугове» з 22.12.2020 по 25.12.2020 буде перебувати у службовому відрядженні у м. Одеса. До клопотання додано наказ ДП «Лугове» від 21.12.2020 №73 про відправлення директора Колодія І. В. у службове відрядження до м. Одеса на 2 календарні дні з 22.12.2020 по 25.12.2020 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ч. 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Тобто представляти інтереси юридичної особи у суді, у тому числі брати участь у судовому засіданні, може або уповноважений працівник юридичної особи (самопредставництво), або особа, що не пов`язана трудовими відносинами з такою юридичною особою (представництво).

На підтвердження перебування директора ДП "Лугове" у відрядженні до клопотання додано наказ ДП «Лугове» від 21.12.2020 №73.

Разом з тим, відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвалу суду про повідомлення від 08.12.2020 відповідач отримав 10.12.2020, тобто про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 24.12.2020 він був повідомлений майже за два тижні до видання наказу про відрядження директора відповідача.

Отже, як вважає суд, відповідач, знаючи заздалегідь про проведення судового засідання 24.12.2020, у разі його бажання взяти участь у даному судовому засіданні, міг не планувати будь-яких інших заходів або поїздок саме на цей день.

Крім того, відповідач у поданому клопотанні не обґрунтував та не довів неможливості залучення адвоката для представництва його інтересів у суді та участі у судовому засіданні.

За наведених обставин, суд у судовому засіданні з розгляду справи по суті 24.12.2020 визнав неповажними причини неявки відповідача у судове засідання.

Враховуючи вищевикладене, та те, що явка відповідача у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає, що клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За таких обставин, судове засідання з розгляду справи по суті 24.12.2020 проводилось за відсутності сторін (їх представників).

До початку судового засідання від позивача надійшов оригінал клопотання від 07.12.2020 №169 з доданим до нього платіжним дорученням №930 від 06.11.2020, яке до початку минулого судового засідання надходило електронною поштою та було розглянуто у підготовчому засіданні 08.12.2020.

Суд долучив вказане клопотання до матеріалів справи.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання 24.12.2020, на підставі ч. 6 ст. 233 та ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України вступна та резолютивна частини рішення була підписана судом у нарадчій кімнаті без їх проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №192/НБ-20 поставки нафтопродуктів від 05.08.2020 та додаткових угод до нього в частині сплати коштів за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 791 377,04 грн, на яку позивачем нараховано 12 465,52 грн пені, 2 074,44 грн інфляційних втрат, 3 116,38 грн - 3 % річних та 208 289,34 грн штрафу.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

05.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №192/НБ-20 (далі - Договір) (а.с. 19-23).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується у відповідності із замовленням передавати партіями у власність Покупцю нафтопродукти (далі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати нафтопродукти та своєчасно здійснювати їх оплату на умовах даного Договору та Додаткових угод до нього.

Істотними умовами цього Договору є кількість, асортимент, ціна (вартість) та умови поставки Товару, які узгоджуються сторонами шляхом укладання (підписання) письмових Додатків до цього Договору по кожній окремій товарній поставці (товарній партії) Продукції в рамках цього Договору. Додаткові угоди до цього Договору становлять його невід`ємну частину з моменту підписання їх уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками сторін (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.1, 3.2 Договору Покупець зобов`язується оплатити Товар згідно з умовами, визначеними в Додаткових угодах до даного Договору. Оплата здійснюється на підставі виставленого Постачальником рахунку або підписаної належним чином Додаткової угоди по реквізитах, вказаних у Договорі.

Відповідальність сторін визначена у розділі 6 Договору.

Так, відповідно до п. 6.4 Договору у випадку порушення Покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених п. 3.1 Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується на весь період прострочення по день проведення розрахунків відповідно до умов Договору, без обмеження шестимісячним або іншим строком нарахування та стягнення пені, визначеного чинним законодавством України.

У випадку, якщо термін прострочення Покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику штраф у розмірі 25% від суми заборгованості не пізніше 20 календарних днів після дати прострочення проведення таких розрахунків (п. 6.5 Договору).

Згідно з п. 9.4 Договору даний Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2020, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

07.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Покупець) укладено додаткову угоду №1 до Договору (далі - Додаткова угода №1) (а.с. 24), відповідно до п. 1 якої Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 4650,0 л, за ціною 14,84 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 82 807,20 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 Додаткової угоди №1 пункт відвантаження: 16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Роменська, 1, УНАС 1006067 (п. 2); пункт розвантаження: 17040, Чернігівська область, Козелецький район, с. Олбин, вул. Прокопа Гацька, 26 (п. 3), умови оплати: оплата до 13.08.2020 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом Постачальника 07.08.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц1253 від 07.08.2020 на оплату палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 4650 л, на загальну суму 82 807,20 грн з ПДВ (а.с. 25).

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000001175 від 07.08.2020, видаткової накладної №Ц1397 від 07.08.2020 та довіреності №13 від 07.08.2020 позивач поставив, а відповідач отримав паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 4650,0 л, на загальну суму 82 807,20 грн з ПДВ (а.с. 26-28).

12.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Покупець) укладено додаткову угоду №2 до Договору (далі - Додаткова угода №2) (а.с. 29), відповідно до п. 1 якої Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 4530,0 л, за ціною 14,75 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 80 181,00 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 Додаткової угоди №2 пункт відвантаження: 16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Роменська, 1, УНАС 1006067 (п. 2); пункт розвантаження: 17040, Чернігівська область, Козелецький район, с. Олбин, вул. Прокопа Гацька, 26 (п. 3), умови оплати: оплата до 18.08.2020 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом Постачальника 12.08.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц1283 від 12.08.2020 на оплату палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 4530 л, на загальну суму 80 181,00 грн з ПДВ (а.с. 30).

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000001206 від 12.08.2020, видаткової накладної №Ц1427 від 12.08.2020 та довіреності №17 від 12.08.2020 позивач поставив, а відповідач отримав паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 4530,0 л, на загальну суму 80 181,00 грн з ПДВ (а.с. 31-33).

27.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Покупець) укладено додаткову угоду №3 до Договору (далі - Додаткова угода №3) (а.с. 34), відповідно до п. 1 якої Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 19 170,0 л, за ціною 14,55 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 334 708,20 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 Додаткової угоди №3 пункт відвантаження: 16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Роменська, 1, УНАС 1006067 (п. 2); пункт розвантаження: 17040, Чернігівська область, Козелецький район, с. Олбин, вул. Прокопа Гацька, 26 (п. 3), умови оплати: оплата до 31.08.2020 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом Постачальника 27.08.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц1367 від 27.08.2020 на оплату палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 19 170,0 л, на загальну суму 334 708,20 грн з ПДВ (а.с. 35).

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000001301 від 27.08.2020, видаткової накладної №Ц1517 від 27.08.2020 та довіреності №19 від 27.08.2020 позивач поставив, а відповідач отримав паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 19 170,0 л, на загальну суму 334 708,20 грн з ПДВ (а.с. 36-38).

23.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Покупець) укладено додаткову угоду №4 до Договору (далі - Додаткова угода №4) (а.с. 39), відповідно до п. 1 якої Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 25 040,0 л, за ціною 13,92 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 418 268,16 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 Додаткової угоди №4 пункт відвантаження: 16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Роменська, 1, УНАС 1006067 (п. 2); пункт розвантаження: 17040, Чернігівська область, Козелецький район, с. Олбин, вул. Прокопа Гацька, 26 (п. 3), умови оплати: оплата до 23.09.2020 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом Постачальника 23.09.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц1552 від 23.09.2020 на оплату палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 25 040,0 л, на загальну суму 418 26,16 грн з ПДВ (а.с. 40).

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000001493 від 23.09.2020, видаткової накладної №Ц1718 від 23.09.2020 та довіреності №26 від 23.09.2020 позивач поставив, а відповідач отримав паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 25040,0 л, на загальну суму 418 268,16 грн з ПДВ (а.с. 41-43).

28.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Покупець) укладено додаткову угоду №5 до Договору (далі - Додаткова угода №5) (а.с. 44), відповідно до п. 1 якої Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 12 280,0 л, за ціною 14,13 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 208 219,68 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 Додаткової угоди №5 пункт відвантаження: 16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Роменська, 1, УНАС 1006067 (п. 2); пункт розвантаження: 17040, Чернігівська область, Козелецький район, с. Олбин, вул. Прокопа Гацька, 26 (п. 3), умови оплати: оплата до 29.10.2020 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом Постачальника 28.10.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц1922 від 28.10.2020 на оплату палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 12 280,0 л, на загальну суму 208 219,68 грн з ПДВ (а.с. 45).

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000001861 від 28.10.2020, видаткової накладної №Ц2109 від 28.10.2020 та довіреності №36 від 28.10.2020 позивач поставив, а відповідач отримав паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО, у кількості 12 280,0 л, на загальну суму 208 219,68 грн з ПДВ (а.с. 46-48).

Отже, відповідно до Додаткових угод №1-5 до Договору позивач поставив відповідачу дизельне паливо на загальну суму 1 124 184,24 грн.

Згідно з платіжними дорученнями №2386 від 12.08.2020 на суму 35 807,20 грн, №668 від 12.08.2020 на суму 47 000,00 грн, №833 від 13.10.2020 на суму 100 000,00 грн, №850 від 19.10.2020 на суму 150 000,00 грн відповідач перерахував позивачу кошти за Договором на загальну суму 332 807,20 грн (а.с. 49-52).

Отже, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором на момент подання позову становив 791 377,04 грн.

Між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за 3 квартал 2020 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за Договором станом на 30.09.2020 становила 833 157,36 грн (а.с. 53).

06.11.2020, тобто після подання позивачем позову до суду, але до відкриття провадження у справі, відповідач сплатив позивачу кошти за Договором у розмірі 360 00,00 грн, на підтвердження чого надано платіжне доручення №930 від 06.11.2020.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, відповідно до Додаткових угод №1-5 до Договору позивач поставив, а відповідач отримав дизельне паливо на загальну суму 1 124 184,24 грн, що підтверджується наданими товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти), видатковими накладними та довіреностями.

З огляду на умови Додаткових угод №1-5 до Договору, суд доходить висновку, що кошти за поставлене дизельне паливо згідно з видатковою накладною №Ц1397 від 07.08.2020 відповідач був зобов`язаний оплатити до 13.08.2020; видатковою накладною №Ц1427 від 12.08.2020 - до 18.08.2020, видатковою накладною №Ц1517 від 27.08.2020 - до 31.08.2020, видатковою накладною №Ц1718 від 23.09.2020 - до 23.09.2020, видатковою накладною №Ц2109 від 28.10.2020 - до 29.10.2020.

Відповідач частково оплатив вартість поставленого йому товару у розмірі 332 807,20 грн, що підтверджується наданими платіжними дорученнями, а отже заборгованість відповідача перед позивачем за Договором на момент подання позову становила 791 377,04 грн.

06.11.2020, тобто після подання позивачем позову до суду, але до відкриття провадження у справі, відповідач сплатив позивачу кошти за Договором у розмірі 360 00,00 грн.

Отже, на момент винесення судом рішення заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором становить 431 377,04 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Предметом даного спору є заборгованість за Договором, щодо якої виник спір.

Оскільки розгляд справи розпочинається лише з відкриття провадження у справі, а не з часу направлення позову до суду, юридичне значення для визначення відсутності спору у призмі ст. 231 Господарського процесуального кодексу України має саме момент постановлення ухвали про відкриття провадження, а не період між надсиланням позовної заяви і відкриттям провадження у справі.

З огляду на те, що відповідач кошти у розмірі 360 000,00 грн сплатив до відкриття провадження у справі, суд доходить висновку, що в частині стягнення з відповідача цих коштів суд не може закрити провадження, а лише відмовити у позові.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив позивачу кошти за надані послуги у встановлений у додаткових угодах строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 431 377,04 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості поставленого товару, позивач нарахував та заявив до стягнення 12 465,52 грн пені за період з 19.08.2020 по 30.10.2020, 2 074,44 грн інфляційних втрат за вересень 2020 року, 3 116,38 грн - 3 % річних за період з 19.08.2020 по 30.10.2020 та 208 289,34 грн штрафу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Сторони у Договорі передбачили господарсько-правову відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

Так, відповідно до п. 6.4 Договору у випадку порушення Покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених п. 3.1 Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

У випадку, якщо термін прострочення Покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику штраф у розмірі 25% від суми заборгованості не пізніше 20 календарних днів після дати прострочення проведення таких розрахунків (п. 6.5 Договору).

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу, з урахуванням визначеного позивачем періоду та сум, на які здійснено такі нарахування, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а отже позовні вимоги в частині стягнення 12 465,52 грн пені, 2 074,44 грн інфляційних втрат, 3 116,38 грн - 3 % річних та 208 289,34 грн штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає, що судові витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Лугове» (, вул. Прокопа Гацька, 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Центр" (, вул. Роменська, 1, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500) 431 377,04 грн заборгованості за поставлений товар, 12465,52 грн пені, 2 074,44 грн інфляційних втрат, 3 116,38 грн - 3 % річних та 208 289,34 грн штрафу та 15 259,85 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 04.01.2021.

Суддя В. В. Шморгун