ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Справа№ 910/3579/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Бендюг І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 17.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 (повний текст підписано 20.07.2020)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП РАКС"

про зміну способу виконання рішення

у справі №910/3579/19 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП РАКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування"

про зобов`язання повернути майно

В судовому засіданні 17.12.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/3579/19 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/3579/19 від 15.07.2019.

Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/3579/19 від 15.07.2019 з зобов`язання повернути майно на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" 440256,83 грн. з ПДВ вартості заготовки безперервнолитої круглого перетину, марки сталі "ОС", діаметром 470 мм.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач 31.07.2020 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення Господарського суду м. Києва №910/3579/19 від 15.07.2019.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального права та неповним дослідженням доказів.

Апелянт вказує, що суд не дослідив підписаний сторонами акт приймання - передачі № 1 від 07.06.2018, відповідно до якого боржник вказане майно повернув у зв`язку з неможливістю виконання умов договору №2007/КЗЭМкруг від 20.07.2017.

Апелянт зазначає, що судом не надано жодного обґрунтування щодо визначення вартості заготовки з урахуванням заяви ТОВ "ДДАП-РАКС" про залік від 15.05.2020.

На переконання скаржника, рішенням суду у справі №910/3579/19 від 15.07.2020 відповідача було зобов`язано повернути заготовку безперевнолиту круглого перетину, марка сталі «ОС» діаметром 470 мм. вагою 58,544 т., а в іншій справі з ТОВ "ДДАП-РАКС" за рішенням суду стягнуто на користь відповідача 85 552, 88 грн., що виключає можливість зарахування зустрічних однорідних вимог.

Апелянт не визнає існування заборгованості за зустрічними вимогами заяви про залік та зазначає про намір звернутися до суду про визнання правочину щодо зарахування зустрічних вимог недійсним.

Вказує, що у разі урахування судом заяви про залік зобов`язання за рішенням суду від 19.12.2019 на суму 85 552, 88 грн., то вказаною заявою стягувач фактично змінив спосіб виконання рішення суду у даній справі, що можливо лише в порядку, визначеному ст.ст. 130, 160 ГПК України, і лише судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Апелянт вважає, що задоволення заяви ТОВ "ДДАП-РАКС" про зміну способу виконання рішення суду від 15.07.2019 у справі №910/3579/19 призвело до подвійного стягнення з ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" і майна, що було повернуто на підставі акту приймання - передачі № 1 від 07.06.2018 до договору №2007/КЗЭМкруг від 20.07.2017, і грошових коштів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 03.09.2020 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/3579/19, з підстави, вказаної в заяві, слід запропонувати апелянту надати відповідні докази або вказати інші підстави для поновлення строку.

Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

28.09.2020 від представника відповідача надійшов лист, до якого додано платіжне доручення №64 від 23.09.2020 про оплату 2 102,00 грн. судового збору, копію поштового конверта, витяг з сайту «Укрпошти», що підтверджують отримання відповідачем повного тексту оскаржуваної ухвали 12.08.2020 (поштове відправлення за номером штрихкодового ідентифікатора 110).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 поновлено відповідачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.11.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці 05.11.2020 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 19.11.2020.

19.11.2020 розгляд справи №910/3579/19 не відбувся у зв`язку з перебуванням суддів Скрипки І.М. та Михальської Ю.Б. у відпустці, судді Тищенко А.І. на лікарняному.

Після виходу суддів Скрипки І.М. та Михальської Ю.Б. з відпусток, судді Тищенко А.І. з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 розгляд справи призначено на 17.12.2020.

Представники позивача та відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 17.12.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляд справи були повідомленні належним чином

16.11.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду м. Києва від 15.07.2019 у справі №910/3579/19 позов задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ДДАП-РАКС» заготовку безперервнолиту круглого перетину, марка сталі «ОС», діаметром 470 мм вагою 58,544 т.

Стягнуто з Товариства обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДАП-РАКС» 11 640,90 грн. судового збору.

02 вересня 2019 суд видав відповідні накази.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" звернулося до суду з заявою про зміну способу виконання рішення з майнового на грошовий.

Обґрунтовуючи мотиви заяви, заявник послався на такі обставини.

В період з дати набрання рішенням суду законної сили та в процесі виконавчого провадження боржник частково виконав зобов`язання з повернення заготовки. Залишок заборгованості з неповернутої заготовки складає 32,323 т, заставною вартістю 514168,81 грн. з ПДВ.

26.05.2020 орган виконання рішень виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 6 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю майна боржника, яке він повинен передати стягувачу згідно з наказом № 910/3579/19 від 02.09.2019.

15.05.2020 відповідно до ст. 601 ЦК України, ТОВ "ДДАП-РАКС" (заява вих. № 246) заявило про залік зобов`язання за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/48017/19 від 19.12.2019 на суму 85552,88 грн. з ПДВ в рахунок зобов`язання ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" за рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/3579/19 від 15.07.2019. В результаті заліку заборгованість ТОВ "ДДАП-РАКС" у розмірі 85552,88 грн. з ПДВ вважається зарахованою (погашеною) в силу заліку, а заборгованість ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" у розмірі 525809,71 грн. з ПДВ вважається зменшеною на 85552,88 грн. з ПДВ та, в силу заліку, складає (525809,71 грн. з ПДВ - 85552,88 грн. з ПДВ) = 440256,83 грн. з ПДВ, підлягає погашенню.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" заперечило проти задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950. Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 (з протоколами).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43). Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Суд першої інстанції встановив, що 26.05.2020 орган виконання рішень виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з відсутністю майна боржника, яке він повинен передати стягувачу згідно з наказом № 910/3579/19 від 02.09.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" не надало жодних доказів на спростування обставин, зазначених у цій постанові. Його аргументи про нездійснення виконавцем всіх дій щодо виявлення майна прямо суперечать обов`язкам, які покладає закон на боржника, як сторону виконавчого провадження (ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження"): самостійне виконання рішення суду. Не надаючи жодних доказів наявності такого майна, ці аргументи оцінюються судом як намір уникнути фактичного виконання рішення суду.

За приписами ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду, зміни способу та порядку виконання рішення має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому частиною другою вищенаведеної норми визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Зазначені положення ст. 16 ЦК України кореспондуються з нормами ст. 20 Господарського кодексу України.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Господарський суд визначає предмет доказування, виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі №6-1829цс15.

Надані заявником матеріали, а саме інформація про виконавче провадження №60568628, копія постанови Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2019, копія постанови Краматорського МВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2020, копія акту приймання - передачі заготовки № 3 від 30.05.2019, копія акту приймання - передачі заготовки №4 від 08.08.2019 свідчать про неможливість повного виконання рішення суду шляхом повернення майна, тобто доводи заявника про можливість виконання рішення суду іншим шляхом є обґрунтованими.

При цьому, посилання апелянта на повернення майна по спірному договору згідно акту приймання - передачі № 1 від 07.06.2018, колегією суддів відхиляються, оскільки на момент прийняття судом рішення у даній справі 15.07.2019, яке набрало законної сили судом оцінено усі наявні та подані сторонами докази та встановлено обов`язок відповідача повернути позивачу заготовку вагою 58 544 т. з якої позивачу було повернуто лише 4, 125 т. та 22, 096 т. 30.05.2019 та 08.08.2019 відповідно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно змінив спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 у справі №910/3579/19 з зобов`язання повернути майно на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" 440256,83 грн. з ПДВ вартості заготовки безперервнолитої круглого перетину, марки сталі "ОС", діаметром 470 мм., вагою 32, 323 т., заставна вартість якої була погоджена сторонами, за вирахуванням суми 85 552, 88 грн. з ПДВ в силу заліку на підставі ст. 601 ЦК України відповідно до заяви позивача від 15.05.2020.

Доказів визнання правочину (заяви про зарахування зустрічних вимог) недійсним матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на те, що задоволення заяви ТОВ "ДДАП-РАКС" про зміну способу виконання рішення суду від 15.07.2019 у справі №910/3579/19 призвело до подвійного стягнення з ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" і майна, що було повернуто на підставі акту приймання - передачі № 1 від 07.06.2018 до договору №2007/КЗЭМкруг від 20.07.2017, і грошових коштів, не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції.

У разі, якщо відповідач вважає, що за вказаним актом позивачу було повернуто спірну заготовку в 2018 році, про що не було відомо суду при прийнятті рішення 15.07.2019 у даній справі, відповідач не позбавлений права на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 у справі № 910/3579/19.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/3579/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/3579/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3579/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 12.01.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. з відпусток.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко