РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.07.2020Справа № 910/17072/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю.Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ТЕХНОЛОГІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Типографія "ПАРУС"

про стягнення 836 609,58 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 08.07.2020,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство "ТЕХНОЛОГІЯ" (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Типографія "ПАРУС" (далі - відповідач, Типографія) про стягнення 836 609,58 грн збитків за неякісний товар.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 2/22-04 від 22.04.2019 в частині поставки товару належної якості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 по справі № 910/17072/19 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Встановлено строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив. заперечень на відповідь на відзив.

29.01.2020 до канцелярії суду представником відповідача подано відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

10.10.2020 до канцелярії суду надійшли заперечення позивача на відзив, відповідно до яких позивач зазначає, що аргументи викладені відповідачем у відзиві є необґрунтованими.

10.02.2020 Господарський суд міста Києва ухвалив здійснювати розгляд справи № 910/17072/19 за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження, підготовче засідання призначити на 27.02.2020. Сторонам встановлено строки на вчинення процесуальних дій та подання доказів.

У судовому засіданні 27.02.2020 судом була оголошена перерва до 18.03.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Джарти В. В. на лікарняному призначене судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 14.04.2020 підготовче засідання у справі призначено на 20.05.2020.

23.04.2020 на офіційну електронну поштову адресу суду надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 04.05.2020 задоволено клопотання позивача та доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Сумської області.

За наслідками підготовчого засідання 20.05.2020 суд ухвалив відкласти підготовче засідання у справі № 910/17072/19 на 17.06.20 о 15:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 16, клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з Господарським судом Сумської області

Для участі у судовому засіданні 17.06.2020 до Господарського суду Сумської області прибула представник позивача, представник відповідача прибув до Господарського суду міста Києва.

За наслідками судового засідання 17.06.2020 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення розгляду справи в судовому засіданні 08.07.2021.

У судовому засіданні 08.07.2021 представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві.

У свою чергу представник відповідача проти позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.04.2019 між ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС», як постачальником, та AT «ТЕХНОЛОГІЯ», як покупцем було укладено договір поставки № 2/22-04 (далі - договір), предметом якого є поставка матеріалів пакувальних в асортименті.

15.05.2019, відповідно до умов вказаного договору, на склад Товариства була доставлена плівка ПЕТ (12 мікрон, з друком (дизайн «Яблуні в саду, Зл»), формат - 960мм. загальна кількість 999 кг), загальною вартістю 208 375,42 грн.

Позивач зазначає, що 26.07.2019 вказану плівку було взято у виробництво матеріалу комбінованого. При перевірці готового МК працівниками лабораторії AT «ТЕХНОЛОГІЯ» були виявлені дефекти друку: в результаті блокування плівки ПЕТ з друком, в рулонах відбувся перехід верхнього шару фарби на зовнішню сторону матеріалу, що призвело до порушення цілісності зображення (дизайну). Даний дефект є прихованим, бо виявити його при вхідному контролі було неможливо.

03.08.2019 виробництво AT «ТЕХНОЛОГІЯ» було зупинене через неналежну якість плівки ПЕТ з друком, що була поставлена відповідно до договору №2/22-04 від 22.04.2019: в результаті блокування плівки ПЕТ з друком, в рулонах відбувся перехід верхнього шару фарби на зовнішню сторону матеріалу, що призвело до порушення цілісності зображення (дизайну).

Крім того, за твердженнями позивача, виявлено невідповідність формату частини Продукції, поставленої ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС». Відповідно до Специфікації №1 від 22.04.2019, що є невід`ємною частиною Договору №2/22-04 від 22.04.2019, постачальник зобов`язувався поставити матеріал шириною 960 мм, але фактично було доставлено непідрізаний матеріал шириною 1026 мм.

Відповідно до пункту 2.3 договору якість Продукції має відповідати ТУ У 25.2-40311998- 002:2017.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що про приховані недоліки якості Товару покупець вправі заявити продавцю протягом 10 (десяти) робочих днів з дати встановлення недоліку, але не більше, ніж протягом 6 (шести) місяців з моменту підписання видаткової накладної про отримання продукції щодо якої такий недолік було встановлено.

Згідно із пунктом 2.5. договору під «явними недоліками якості Товару» сторони розуміють зовнішні дефекти Товару та інші недоліки, які можна виявити при звичайному способі приймання Товару. Під «прихованими недоліками якості Товару» є недоліки, які не можна виявити при звичайному способі приймання Товару і, які виявляються під час його використання та зберігання.

07.08.2019 AT «ТЕХНОЛОГІЯ» на адресу ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС» був направлений лист про виявлені недоліки Продукції.

Як стверджує позивач, 15.08.2019 представники Постачальника: Герасименко Д. та Вознюк В. прибули для перевірки якості Продукції. Представники ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС» погодились із тим, що Продукція зберігалась з додержанням умов, вказаних у сертифікаті якості на плівку, проте, не надавши обґрунтованих пояснень, не підписали Акт про виявлення недоліків Продукції. AT «ТЕХНОЛОГІЯ» надіслало Акт про виявлення недоліків ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС», проте підписані Акти на адресу позивача не повернуті.

Позивач стверджує, що в результаті поставки продукції неналежної якості AT «ТЕХНОЛОГІЯ» понесено збитки у сумі 836 609,58 грн.

29.08.2019 AT «ТЕХНОЛОГІЯ» направило ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС» претензію з вимогою перерахування коштів, сплачених за товар неналежної якості, та часткового відшкодування шкоди завданих у вигляді збитків у розмірі 314 041,41 грн.

Оскільки відповіді на претензію не надходило, Товариство звернулось із даним позовом до суду.

Відповідач у свою чергу проти позову заперечував, зазначивши про те, що наведені позивачем факти та викладені їм доводи не відповідають дійсним обставинам справи, спотворюють справжню картину реальних правовідносин, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а сам позов таким, що не підлягає задоволенню.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Як унормовано приписами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 2.4, 2.5 договору передбачено, що в разі передачі товару неналежної якості має бути складений акт; про приховані недоліки якості Товару покупець вправі заявити продавцю протягом 10 (десяти) робочих днів з дати встановлення недоліку, але не більше, ніж протягом 6 (шести) місяців з моменту підписання видаткової накладної про отримання продукції щодо якої такий недолік було встановлено. Під «прихованими недоліками якості Товару» є недоліки, які не можна виявити при звичайному способі приймання Товару і, які виявляються під час його використання та зберігання.

У той же час, в протоколі випробування від 06.08.2019 міститься лише посилання на виявлення браку друку при вихідному контролі матеріалу комбінованого ПЕТ12-п/ПЕТ12/ПА15/ПЕ140 партія 00309, що унеможливлює ідентифікацію вказаного товару саме як «плівка ПЕТ (12 мікрон, з друком (дизайн «Яблуні в саду, Зл»), формат - 960мм», що була предметом поставки за договором № 2/22-04 від 22.04.2019.

За положеннями пункту 2 частини другої статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Частиною 5 статті 268 ГК України визначено право покупця відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми, у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном). Отже, покупець, який реалізує своє право на відмову від прийняття і оплати товару (повернення сплаченої суми), повинен довести належними та достатніми доказами факт поставки йому продавцем товару неналежної чи нижчої вартості, ніж погоджена сторонами договору чи встановлена державними стандартами чи технічними умовами.

У той же час, Позивачем пред`явлено позовні вимоги саме щодо відшкодування збитків за неякісний товар.

Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом частини 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна як наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини, так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Разом із цим, за встановленими судом обставинами, Позивачем належним чином не доведено, що ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС» поставлено товар неналежної якості з прихованими дефектами, оскільки надані Позивачем докази не доводять виявлення браку друку при вихідному контролі саме щодо поставленого товару за договором № 2/22-04 від 22.04.2019.

Отже, суд вважає недоведеними такі елементи складу цивільного правопорушення, як протиправна поведінка ТОВ «ТИПОГРАФІЯ «ПАРУС» та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, а також сам факт понесення Позивачем реальних збитків.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Позивачем належними та допустимим доказами не доведені обставини, з якими законодавець пов`язує наявність правових підстав для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (статтею 74 ГПК України).

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "ТЕХНОЛОГІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Типографія "ПАРУС" про стягнення 836 609,58 грн - відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом позову, покладаються на Приватне акціонерне товариство "ТЕХНОЛОГІЯ".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28.07.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ