ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1899/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Денисевич К.Ю., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Державного підприємства "Димерське лісове господарство" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДК Люкс" про стягнення 2 148 743,99 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Опаріна А.Л. (ордер серії АІ № 1075793 від 22.12.2020);

від відповідача: не прибув

Державне підприємство "Димерське лісове господарство" (далі - позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДК Люкс" (далі - відповідач), згідно з прохальної частини якої просить стягнути з відповідача 2148743,99 грн, з яких 1694033,66 грн сума основного боргу, 371130,12 грн - пені, 42665,91 грн - інфляційних втрат, 40884,30 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань згідно договору купівлі-продажу лісопродукціі №66 від 23.05.2019 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою від 06.07.2020 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Державного підприємства "Димерське лісове господарство" вих.№01-341 від 10.06.2020 без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України.

21.07.2020 на адресу Господарського суду Київської області від Державного підприємства "Димерське лісове господарство" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 17.07.2020 вих.№01-412.

Ухвалою від 05.08.2020 Господарський суд Київської області відкрив провадження у справі, справу ухвалив розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив справу до підготовчого засідання на 08.09.2020, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія відповідної ухвали суду отримана позивачем - 11.08.2020, відповідачем - 10.08.2020, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 729, 664.

25.08.2020, з дотриманням встановленого строку, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих.№19/08-2020 від 19.08.2020, у якому відповідач запечує проти позову. Відхиляючи позовні вимоги, відповідач заначив, що товар не оплачений, у зв`язку з тим, що прийнята лісопродукція була неналежної якості.

08.09.2020 до суду від позивача надійшло клопотання вих.№01-542 від 08.09.2020 про відкладення підготовчого засідання та надання додакового часу для подачі до суду відповіді на відзив.

Ухвалою від 08.09.2020 Господарський суд Київської області відклав підготовче засідання на 13.10.2020, встановив позивачу строк для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив до 21.09.2020 включно, встановив відповідачу строк для подання до суду та позивачу заперечень на відповідь на відзив до 05.10.2020 включно, витребував у сторін обґрунтовані письмові пояснення щодо призначення судової експертизи у справі, витребувані судом пояснення подати до суду в строк до 05.10.2020 включно.

28.09.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання вих.№24/09-2020 від 24.09.2020 про призначення у справі судової товарознавчої експертизи.

09.10.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вих.№01-641 від 09.10.2020, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку 13.10.2020. У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача, що прийнята лісопродукція була неналежної якості, оскільки на момент передачі товар був належної якості та без дефектів. Окрім того, п. 4.6 договору сторонами погоджено, що після підписання товаро-транспортних накладних будь-які претензії стосовно кількості та якості товару з боку покупця заявлені бути не можуть.

09.10.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява вих.№01-642 від 09.10.2020 про поновлення процесуальних строків, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку 13.10.2020.

09.10.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення вих.№01-644 від 09.10.2020 щодо призначення судової експертизи у справі, які надійшли до суду засобами поштового зв`язку 13.10.2020.

09.10.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява вих.№01-643 від 09.10.2020 про поновлення процесуальних строків, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку 13.10.2020.

13.10.2020 протокольною ухвалою судом продовжено позивачу строк на подання відповіді на відзив та пояснень та долучено зазначені документи до матеріалів справи.

Ухвалою від 13.10.2020 відкладено підготовче засідання на 10.11.2020, продовжено відповідачу строк для подання до суду та позивачу заперечень на відповідь на відзив до 26.10.2020 включно.

28.10.2020 до суду від відповідача надійшла заява вих.№26/10-2020 від 26.10.2020 з процесуальних питань, згідно прохальної частини якої просить суд викликати свідків для допиту та надання показань.

10.11.2020 ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання, судом: відхилено заяву відповідача з процесуальних питань щодо виклику та допиту свідків; відхилено клопотання відповідача щодо призначення судової товарознавчої експертизи.

Ухвалою від 10.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.12.2020.

02.12.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення б/н та дати.

02.12.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення б/н та дати щодо призначення судової експертизи у справі.

08.12.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н та дати про відкладення судового засідання.

Увалою суду від 08.12.2020 судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 22.12.2020 о 14:00.

22.12.2020 в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився. Про день, час та місце засідання суду відповідач повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач правом на подання заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2019 між сторонами у справі - Державним підприємством "Димерське лісове господарство" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДДК Люкс" укладено договір купівлі-продажу лісопродукції № 66.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до умов договору, продавець зобов`язується передати у власність покупця лісопродукцію (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2. договору, товаром є лісопродукція, що заготовляється продавцем в ході здійснення власної господарської діяльності.

Як передбачено п. 2.1. договору, найменування, кількість товару, що має бути продана за даним договором і загальна сума договору складається із кількості та сум вартості всіх партій товару, що будуть продаватися (поставлятися) протягом строку дії даного договору і відображенні у товарно-супровідних документах.

Ціна на товар визначається в гривнях за 1 куб.м. на умовах франко-склад продавця згідно цін діючого прейскуранту на день відвантаження лісопродукції в залежності від умов поставки: франко-верхній або франко-нижній склад продавця. (п. 2.2 договору).

У відповідності до п. 2.3 договору, вартість товару на момент його укладання становить 1288386, 00 грн (один мільйон двісті вісімдесят вісім тисяч триста вісімдесят шість гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20 % -214731, 00 гр. Загальна остаточна вартість договору складає суму всіх окремих партій продукції, що будуть поставлятися, протягом дії даного договору згідно цін діючого прейскуранту в день відпуску лісопродукції.

У п. 3.1 договору сторонами погоджено, що покупець здійснюється безготівковий переказ грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах після оплати на протязі 10 (десяти) банківських днів з дати поставки товару покупцю відповідно до рахунку -фактури.

Відповідно до п. 3.2. договору, датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний розрахунок продавця.

Приймання товару проводиться на території покупця (п. 4.1 договору).

Як визначено п. 4. 2 договору, приймання товару здійснюється у відповідності до правил приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості та за якістю відповідно до вимог діючих ДСТУ та ГОСТ стосовно кожного з сортиментів товару.

Згідно п. 4.4. договору, датою передачі товару від продавця та прийому його покупцем вважається дата вказана у товаро-транспортній накладній.

У п. 4.5. договору сторонами погоджено, що право власності на товар переходить до покупця з моменту повної оплати продавцю вартості купленого товару та підписання товаро-транспортних накладної на відпущену лісо продукцію.

Після підписання товаро-транспортних накладних будь-які претензії стосовно кількості та якості товару з боку покупця заявлені бути не можуть (п. 4.6. договору).

Як передбачено п. 4.8 договору, перехід ризиків випадкового знищення чи пошкодження товару від продавця до покупця відбувається з моменту передачі товару покупцеві.

У відповідності до п. 5.3 договору, при порушенні покупцем термінів оплати, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Даний договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання сторонами (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору, даний договір діє з моменту підписання по 31.12.2019 року. Термін дії договору може бути продовжений (пролонгований) за взаємною згодою сторін.

Закінчення строку дії (або дострокове розірвання) цього договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання в повному обсязі своїх зобов`язань, взятих на себе під час дії договору, та за його порушення яке мало місце під час дії цього договору (п. 7.3. договору).

23.12.2019 сторонами затверджено Специфікацію № 1 до укладеного договору.

На виконання вимог договору, позивачем здійснено поставку лісопродукції на загальну суму 2063529,06 грн, що підтверджується оформленими товарно-транспортними накладними: від 24.05.2019 № 420458, від 30.05.2019 № 420475, від 05.06.2019 № 420491, від 10.06.2019 № 420498, від 13.06.2019 № 420504, від 18.06.2019 № 025593, від 25.06.2019 № 025616, від 25.06.2019 № 025617, від 27.06.2019 № 514174, від 27.06.2019 № 420529, від 02.07.2019 № 514184, від 03.07.2019 № 514194, від 05.07.2019 № 514204, від 09.07.2019 № 514208, від 11.07.2019 № 514217.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунків за прийнятий товар у порядку та строки, визначені умовами договору, виконав частково, сплативши позивачу 369495, 40 грн, що підтверджується відповідною випискою за період з 06.06.2019 по 31.12.2019.

Таким чином, заборгованість відповідача складає 1694033, 66 грн, яка станом на момент подання позову до суду залишилась не погашена.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу № 01-779 від 20.09.2019, яка отримана відповідачем - 28.09.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 496.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача боргу за поставлену лісопродукцію та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами п. 3.1 договору погоджено, що оплата товару здійснюється на протязі 10 (десяти) банківських днів з дати поставки товару покупцю відповідно до рахунку - фактури.

Як вбачається з матеріалів справи, остання поставка лісопродукції була здійснена 11.07.2020, станом на момент звернення позивача до суду відповідач свої зобов`язання з оплати у встановлений п. 3.1 договору строк не виконав.

Як визначено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів оплати товару у розмірі 1694033, 66 грн відповідачем до прийняття рішення у даній справі не надано, тверджень позивача про не виконання зобов`язань з оплати відповідачем не спростовано.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги в частині стягнення з відповідача 1694033, 66 грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, судом критично оцінюються доводи відповідача, що поставлена лісопродукція була неналежної якості, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час приймання товару жодних зауважень про поставку неякісного товару позивачу не заявлено. Більшість недоліків лісопродукції, про які відповідач зазначає у відзиві, відповідач мав можливість виявити безпосередньо під час приймання товару.

Окрім того, ухвалою суду від 13.10.2020 судом витребувано у відповідача докази повідомлення позивача про неналежну якість поставленого товару та докази виклику представників позивача 12.08.2019 для складання акту про фактичну якість отриманого товару, витребувано у відповідача обґрунтовані письмові пояснення щодо посилання на невідповідність якості поставленого товару вимогам діючих ДСТУ та ГОСТ (з посиланням на відповідні пункти зазначених документів), витребувано у відповідача докази дотримання відповідачем Правил приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості та за якістю під час приймання поставленого позивачем товару, докази дотримання відповідачем порядку звернення з претензіями щодо якості поставленого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, витребувані судом пояснення та докази відповідачем суду не надано.

Крім того, сторонами п. 4.6. договору погоджено, що після підписання товаро-транспортних накладних будь-які претензії стосовно кількості та якості товару з боку покупця заявлені бути не можуть.

Як встановлено судом, всі товарно-транспортні накладні, які додані до позовної заяви, містять відмітки про отримання відповідачем лісопродукції, що підтверджується відбитком печатки товариства.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 371130,12 грн - пені.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, згідно ч.ч.2,3 вказаної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п. 5.3. укладеного договору, сторонами погоджено, що при порушенні покупцем термінів оплати, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу. Для розрахунку приймається облікова ставка НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення, до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання по оплаті.

Водночас, перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що при нарахуванні пені не були враховані вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки договором не встановлено іншого строку нарахування пені, таке нарахування мало припинитися через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення до моменту до повного виконання покупцем свого зобов`язання по оплаті не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За розрахунком суду, з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування пені, а також обмежень щодо припинення нарахування пені через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, розмір пені становить 268539,14 грн. В задоволенні вимог про стягнення 102620, 98 грн пені суд відмовляє.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 42665,91 грн - інфляційних втрат та 40884,30 грн - 3% річних.

За змістом статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Перевіривши наведений позивачем в позовній заяві розрахунок втрат від інфляції та 3 % річних, суд вбачає, що такі нарахування виконанні позивачем арифметично вірно та у відповідності до чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню частково в розмірі 2046123,01 грн, з яких 1694033,66 грн основного боргу, 268539,14 грн - пені, 42665,91 грн - інфляційних втрат, 40884,30 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті позову судовим збором підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача частково - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 30691, 85 грн.

Керуючись ст.ст. 74-79, 81, 129, 232, 233, 236- 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Димерське лісове господарство" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДК Люкс" про стягнення 2 148 743,99 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДК Люкс" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, буд. 246; ідентифікаційний код 42038707) на користь Державного підприємства "Димерське лісове господарство" (07313, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Катюжанка, вул. Шевченка, буд. 1; ідентифікаційний код 00992,01 грн (два мільйони сорок шість тисяч сто двадцять три гривні одну коп), з яких 1694033,66 грн (один мільйон шістсот дев`яносто чотири тисячі тридцять три гривні шістдесят шість коп) основного боргу, 268539,14 грн (двісті шістдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гривень чотирнадцять коп) - пені, 42665,91 грн (сорок дві тисячі шістсот шістдесят п`ять тисяч дев`яносто одну коп) - інфляційних втрат, 40884,30 грн (сорок тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні тридцять коп)- 3% річних та 30691, 85 грн (тридцять тисяч шістсот дев`яносто одну гривню вісімдесят п`ять коп) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повний текст рішення складено 05.01.2021.

Суддя В.М. Антонова