РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.12.2020Справа № 910/7881/20

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (69063, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Олександрівський район, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРІВСЬКА, будинок 2; ідентифікаційний код 38920229)

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661)

про стягнення заборгованості в розмірі 72369,99 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості в розмірі 72 369,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору поставки № 53-123-01-19-05797 від 27.09.2019 в частині оплати поставленого товару Відокремленому підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 відкрито провадження у справі № 910/7881/20 за вищезазначеною позовною заявою та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), сторонам визначено строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

07.09.2020 на офіційну електронну поштову адресу суду та 10.09.2020 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву.

05.11.2020 до канцелярії суду надійшла відповідь позивача на відзив.

Позивач та відповідач належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідно до наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення № 264 та № 272 з відміткою про вручення ухвали від 15.06.2020 про відкриття провадження у справі № 910/7881/20 03.07.2020 та 30.06.2020 відповідно.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020, не подав до суду заперечень на відповідь на відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019 між позивачем в якості Постачальника та відповідачем в якості Покупця було укладено Договір поставки № 53-123-01-19-05797 (далі - Договір) за умовами якого Постачальник зобов`язався передати, Покупець прийняти і сплатити товар - код CVP 42670000-3 по ДК 021:2015 - Частини та приладдя до верстатів (Ріжучий інструмент в асортименті) у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1 (Додаток до Договору № 1). Рік випуску Товару - не раніше 2019 року. Місцем виконання договору є місто Южноукраїнськ.

Загальна вартість Товару є твердою та складає 71 998,20 грн з ПДВ.

Оплата за Договором, згідно пункту 2.2., відбувається протягом 45 робочих днів після постачання згідно специфікації №1 та виконання Постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

У пункті 3.2 Договору сторони погодили перелік документів, які Постачальник зобов`язався надати Покупцю разом з товаром

Приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 і П-7, СОУ НАЕК 038:2017.

Датою постачання товару за приписами пункту 3.3. Договору є дата отримання товару на складі вантажоотримувача з відміткою у накладній на відвантаження товару.

Дія Договору починає свій перебіг з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою та закінчується 31.12.2020. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну та виконання діючих зобов`язань (пункти 12.1-12.3 Договору).

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 71 998,20 грн (з ПДВ), що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином завіреної копії видаткової накладної № ЗП-00000072 від 15.01.2020. За твердженням позивача, яке не спростовано відповідачем та матеріалами справи, разом з товаром Покупцеві було передано документи, передбачені пунктом 3.2 Договору.

Строк оплати за договором настав 19.03.2020, проте відповідач свій обов`язок щодо здійснення оплати за отриманий товар не виконав.

З метою досудового врегулювання спору Товариство направило відповідачу претензію № 351 від 27.03.2020 з вимогою сплати існуючої заборгованості.

У відповіді № 07/76/5 від 08.05.2020 на претензію Підприємство визнало наявну заборгованість в сумі 71 998,20 грн та зазначило про неможливість прогнозування термінів погашення заборгованості у зв`язку з відсутністю джерела надходження коштів у відповідача.

Несплата відповідачем за отриманий товар стала підставою звернення позивача до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення основної заборгованості та 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями частини 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, 5 кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом вище, позивачем на виконання умов договору було здійснено поставку товару на загальну суму 71 998,20 грн.

Визначений пунктом 2.2 Договору строк оплати за отриманий товар є таким що настав 19.03.2020

Матеріали справи не містять доказів оплати за зазначеною накладною.

У відзиві відповідач зазначив, що, на його думку, у зв`язку із кризою неплатежів, яка виникла внаслідок значного зростання простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед відповідачем, суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії вина відповідача щодо неоплати за Договором позивачу відсутня.

Суд не погоджується з наведеним твердженням відповідача оскільки строк оплати за Договором є таким що настав, а наявність заборгованості третіх осіб перед відповідачем не може бути поважною причиною для невиконання умов Договору та порушення умов оплати за отриманий товар.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача в розмірі 71 998,20 грн, підтверджена наявними у матеріалах справи належними доказами, відповідачем наявність заборгованості не оспорюється і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про повне погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим позов в частині стягнення основної заборгованості в сумі 71 998,20 грн підлягає задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача 1 135,47 грн 3% річних за період з 20.03.2020 по 21.05.2020 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування, а також зважаючи на імперативність приписів частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що правомірним є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 371,79 грн.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись викладеним вище, перевіривши надані позивачем розрахунки, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства в повному обсязі.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" підлягають задоволенню в повному обсязі, а з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" підлягає стягненню заборгованість у розмірі 71 998,20 грн та 371,79 грн 3% річних.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості в розмірі 72369,99 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (69063, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Олександрівський район, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРІВСЬКА, будинок 2; ідентифікаційний код 38920229) 71 998,20 грн (сімдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 20 копійок) основної заборгованості, 371,79 грн (триста сімдесят одну гривню 79 копійок) 3% річних та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ