ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р.Справа № 922/3392/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши заяву ТОВ "СПЕЦМАШСНАБ" вх. №29675 від 18.12.2020 по справі

за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю "Спецмашснаб", 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 51, код 42683661
до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", 61089, м. Харків, пр. Московський, 299, код 00213121
про стягнення 1 057 077,15 грн.
за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

22.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецмашснаб" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ДП "Завод Електроважмаш" 1 002 000,00 грн основної заборгованості за договором поставки №238-03/781 від 13.03.2020, 50 100,00 грн пені, 3 006,00 грн інфляційних та 1 971,15 грн річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.12.2020 позовні вимоги були задоволені частково. Стягнуто з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмашснаб" 1 002 000,00 грн основної заборгованості за договором поставки №238-03/781 від 13.03.2020, 10 020,00 грн пені, 2 995,98 грн інфляційних та 1 943,77 грн 1 % річних та 15 855,62 грн судового збору.

Також, позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання рішення, на подання доказів понесення судових витрат.

18.12.2020 до суду надійшла заява позивача про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої він просить суд стягнути з відповідача 16 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Розгляд заяви було призначено на 28.12.2020.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Відповідачем надано клопотання вх. №248574 від 28.12.2020 про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування своєї заяви, відповідач вказує на невизначеність механізму розрахунку суми гонорару адвоката, у зв`язку відсутністю з протоколу узгодження ціни чи будь-якого іншого документа в якому б було зазначено скільки коштує година роботи адвоката чи фіксовані ціна за визначену послугу. У договорі про надання правової допомоги та додатковій угоді до нього не було посилань на справу, яка безпосередньо розглядалася судом за участю адвоката позивача. Відповідна позовна заява є типовою у господарських правовідносинах. Додатково, ТОВ Спецмашснаб було подано до господарського суду Харківської області таку ж позовну заяву. Відповідь на відзив не містить нових правових обгрунтувань, або інших позицій які б цілком відрізнялися від вимог та підстав позовної заяви, а тому стягнення за написання такого процесуального документа 3 000,00 грн є не розумним. Представник позивача брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференцїї. Крім того, два із трьох судових засідання були відкладені, тому стягнення двох тисяч гривень за участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцїї відповідач вважає завищеним та таким, що не може бути відшкодовано за його рахунок. Також, відповідач просить врахувати його фінансовий стан та зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 3 000,00 грн. Також зазначає, що судові витрати підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а в даній справі позовна заява була задоволена частково.

Розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат за правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи 09 жовтня 2020 року між адвокатським об`єднанням "ДІАЛОГ" та ТОВ "СПЕЦМАШСНАБ" укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №09/10/20, у відповідності до якого адвокатське об`єднання надає клієнту правову (правничу) допомогу, за переліком визначеним у пункту 1.1. договору, а саме:

КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ приймає на себе зобов`язання:

- з надання правової допомоги з вивчення документів та подальшого підготування та подання позову до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗАВОД ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" щодо стягнення суми боргу за Договором № 238-03/781 від 13 березня 2020 р.,

- здійснення представництва інтересів КЛІЄНТА у судових органах щодо стягнення суми боргу за Договором № 238-03/781 від 13 березня 2020 р;

- складання необхідних процесуальних документів, тощо.

- з надання консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у КЛІЄНТА в період дії Договору.

Сторонами договору у пункті 3.1.4 договору узгоджено, що клієнт оплачує отриману юридичну допомогу у відповідності до умов п. 4 Договору:

- за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ юридичної допомоги і її вартість. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання КЛІЄНТОМ, останній не надав АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ письмові аргументовані заперечення на акт.

- оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання КЛІЄНТОМ рахунку.

16.12.2020 року адвокатським об`єднанням та позивачем, на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.120.2020 р., було підписано акт прийому-передачі послуг №ОУ-000102 на суму 16 000 грн.

16.12.2020 року на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги було сформовано рахунок-фактуру №СФ-000101 на загальну суму 16 000,00 грн.

16.12.2020 року клієнт на виконання договірних зобов`язань, перерахував адвокатському об`єднанню грошові кошти в сумі 16 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання АО "ДІАЛОГ" професійної правничої допомоги позивачу у даній справі.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.

Суд засвідчує, що реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.

Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини Рішення зазначено, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Витрати, понесені позивачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвокатом, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про підставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 стаття 126 Кодексу). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Кодексу). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 6 статті 126 Кодексу).

Тобто, за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд звертає увагу на те, що в данному випадку, вартість наданих Адвокатським об`єднанням послуг - 16 000,00 грн. не є завищеною та є співмірною з ціною позову - 1 057 077,15 грн. та становить трохи більше 1,5 % від заявлених вимог, а тому такий розмір є обгрунтованим, а томуу не приймає до уваги заперечення відповідача щодо його завищення позивачем.

Також, є необгрунтованими посилання відповідача на те, що у договорі про надання правової допомоги та додатковій угоді до нього відсутні посилання на справу, яка безпосередньо розглядалася судом за участю адвоката позивача, оскільки, правова допомога включає в себе й професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а в договорі між позивачем та Адвокатськким об`єднанням міститься відомості про надання допомоги саме по стягненню заборгованості за договором, який був предметом розгляду у справі.

Щодо заперечень відповідача на відсутність протоколу узгодження ціни чи будь-якого іншого документа в якому б було зазначено скільки коштує година роботи адвоката чи фіксовані ціна за визначену послугу, суд звертає увагу, що Сторонами договору правничої допомоги, у пункті 3.1.4 договору, узгоджено, що клієнт оплачує отриману юридичну допомогу у відповідності до умов п. 4 Договору:

- за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ юридичної допомоги і її вартість.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Акт №ОУ-000102 здачі-прийняття послуг від 16.12.2020, який було додано позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення, містить перелік отриманих послуг, їх вартість та послуги, які в ньому перелічені були необхідними та пов`язаними з розглядом справи, в тому числі й складання відповіді на відзив й приймання участі представником в судових засіданнях.

Конституційний суд зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є співрозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року у разі зменшення неустойки в резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

З огляду на зазначене, витрати по сплаті за правничу допомогу розподіляються судом пропорційно задоволених позовних вимог із урахуванням того, що вони в частині зменшених штрафних санкцій, також, підлягають покладенню на відповідача, а тому, враховуючи, що часткове задоволення позовних вимог було за рахунок задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкій, суд не приймає заперечення відповідача щодо пропорційності покладення цих витрат в цій частині.

Складний фінансовий стан відповідача, також не є підставою для зменшення витрат позивача, понесених на отримання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в повному розмірі - 16 000,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 123, 126, 129, 232-236, 244, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

ВИРІШИВ:

Заяву ТОВ "СПЕЦМАШСНАБ" вх. №29675 від 18.12.2020 задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, 299, код 00213121) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмашснаб" (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 51, код 42683661) 16 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 28.12.2020.

Суддя С.А. Прохоров