ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.08.2020 Справа № 905/1113/21 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., у спрощеному позовному провадженні, розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімолімп» (04074,

вул. Шахтарська, буд.9, Київ 74, )

до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь»

(84306, Краматорськ, Донецька область, )

про стягнення коштів у розмірі 65399,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімолімп» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 65399,00 грн, з яких: основна заборгованість у розмірі 63937,00 грн; пеня у розмірі 1226,00 грн; 3% річних у розмірі 236,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем не виконані грошові зобов`язання за договором поставки № 15/816 від 02.11.2020, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 65399,00 грн на яку позивач нараховує пеню та 3% річних.

Заперечення учасників процесу

Відзив на позов

16.07.2021 через канцелярію до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволені позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідач стверджує, що документи, надані позивачем в обгрунтуванння позову, не підтверджують позовні вимоги в повному обсязі, оскільки позивач не надав відповідачу документи відповідно до п.6.1 договору, що в свою чергу свідчить про не настання факту поставки продукції та як наслідок не настання строку оплати в силу п. 9.7. договору.

У відзиві на позов, відповідач заперечує проти розміру витрат на надання правової допомоги. Відповідач вважає, що дана справа є незначної складності, оскільки спірні правовідносини не потребують їх дослідження із застосуванням великої кількості законів і підзаконних актів та обсяг наданих доказів не потребують значного обсягу часу на їх дослідження адвокатом. У зв`язку з чим відповідач вважає суму витрат за складання позовної заяви у розмірі 8000, 00 грн неспівмірною зі складністю справи. Також, відповідач вважає, що вартість складення претензії у сумі 4000,00 грн неспівмірною та такою, що не підлягає відшкодуванню, оскільки претензійний порядок не є обов`язковим для подання позову про стягнення заборгованості.

Відповідь на відзив

27.07.2021, через канцелярію до суду, від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі з огляду на наступне.

Позивач звертає увагу на те, що у відзиві відповідач зазначивши, що: «В порушення умов договору позивач до теперішнього часу не надав відповідачу по спірній поставці рахунок на оплату і документи про якість», чим визнав укладення договору поставки, поставку товару відповідачу 29.03.2021 та 08.04.2021, часткову оплату 20.05.2021 за поставлений товар на суму 20 000, 00 грн та наявність заборгованості за договором у розмірі 63 937, 00 грн. Додатково позивач вказує, що вказані обставини підтверджуються документами доданими до позовної заяви.

У спростування твердження відповідача, стосовно не надання зі сторони позивача рахунків та сертифікатів якості, зазначає, що відповідні рахунки та сертифікати якості направлялись на електрону адресу відповідача, яка зафіксована у п.п. 5.1.1. договору. Також, позивач вказує, що відповідач не надав доказів того, що він звертався до позивача з метою отримати рахунки на оплату та звертає увагу суду на відсутність претензій відповідача щодо якості та кількості товару. У листі №15/26-05, відповідач зазначив про обізнаність існування заборгованості за договором та плани погашення цієї заборгованості.

Позивач зазначив про збільшення витрат на правничу допомогу до 15 000, 00 грн у зв`язку з необхідністю подання відповіді на відзив, відповідно до умов договору про надання правової допомоги вартість такої дії становить 3000, 00 грн. Стосовно твердження у відзиві відповідача про необов`язковість подання претензії, позивач звертає увагу суду, що п.12.1 Договору поставки №15/816 передбачений обов`язок сторін здійснювати досудове врегулювання спору (в тому числі шляхом направлення претензії).

Хід розгляду справи та процесуальні дії

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.06.2021 позовну заяву б/н від 11.06.2021 (вх. №12949/21 від 15.06.2021) прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами

02.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімолімп» (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергомашспецсталь» (далі відповідач, покупець) підписаний договір постачання №15/816 (далі - договір).

За цим договором постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.1. договору ).

Ціна продукції вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Загальна сума договору є величиною змінною і складається з сум всіх специфікацій, оформлених до цього договору (пункти 2.1. та 2.2. договору).

Поставка товару здійснюється в терміни, зазначені в специфікації. Умовами специфікації сторони можуть передбачити постачання продукції на підставі відповідної заявки покупця. У такому разі заявка на постачання продукції буде направлятися покупцем на адресу постачальника в електронному вигляді «з e-mail на e-mail ». Сторонами погоджено, що датою відправлення заявки буде вважатися дата, вказана у скріншоті поштової програми покупця, за допомогою якої направлено заявку. Датою постачання товару вважається дата його передачі покупцеві постачальником у встановленому в специфікаціях місці. Сторони за договором також визнають, що електронне листування, що здійснюється між ними з використанням поштових скриньок і зміст такої інформації, мають доказову силу і можуть використовуватися в якості письмового доказу при вирішені суперечок (пункти 5.1. - 5.3. договору).

Постачальник зобов`язується у встановлені Податковим кодексом України строки скласти податкову накладну та зареєструвати її у Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 5.6. договору).

Постачальник зобов`язується надати покупцю одночасно з продукцією наступні документи: документ про якість, накладну, товарно-транспортну накладну (п. 6.1. договору).

Розрахунки за товар здійснюються на умовах зазначених в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість. Оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті (пункти 9.1. , 9.3. договору).

У разі не отримання документів зазначених у п. 6.1. договору, покупець має право не оплачувати продукцію до моменту отримання всіх документів (п. 9.7 договору).

При несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0, 04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення. Сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняють сторони від виконання зобов`язань (пункти 10.5., 10.8. договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками обох сторін і діє по 31.12.2022. (п. 13.1. договору).

Сторонами були складені та підписані відповідні специфікації, а саме:

- специфікація №3 від 16.02.2021 до договору № 15/816 від 02.11.2020 сторони узгодили поставку наступного товару, а саме: Ксилол кам`яновугільний 1-й сорт ОЛП 24 у кількості 300 кілограм на загальну суму 16 801, 20 грн з ПДВ; Умови поставки: DDP - м. Краматорськ , склад ПАТ «ЕМСС». Термін поставки: протягом 7 календарних днів з моменту направлення письмової заявки покупцем на адресу постачальника в електронному вигляді, але не пізніше 31.05.2021. Умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки продукції;

- специфікація №4 від 01.03.2021 до договору № 15/816 від 02.11.2020 сторони узгодили поставку наступного товару, а саме: Грунт ГФ-021 (Червоно-коричневий) у кількості 350 кілограм на загальну суму 13 998, 60 грн з ПДВ; Умови поставки: DDP - м. Краматорськ , склад ПАТ «ЕМСС». Термін поставки: протягом 7 календарних днів з моменту направлення письмової заявки покупцем на адресу постачальника в електроному вигляді, але не пізніше 31.05.2021. Умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки продукції;

- специфікація №5 від 01.03.2021 до договору № 15/816 від 02.11.2020 сторони узгодили поставку наступного товару, а саме: Емаль НЦ-132 Червона у кількості 300 кілограм на суму 22 500, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Біла у кількості 500 кілограм на суму 14 795, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Сіра у кількості 300 кілограм на суму 6 915, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Блакитна у кількості 300 кілограм на суму 7 860, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Синяа у кількості 1000 кілограм на суму 26 210, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Чорна у кількості 1000 кілограм на суму 23 400, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Жовта у кількості 1000 кілограм на суму 28 000, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Червона у кількості 1000 кілограм на суму 26 400, 00 грн без ПДВ, на загальну суму 187 296, 00 грн з урахуванням ПДВ.

Умови поставки: DDP - м. Краматорськ , склад ПАТ «ЕМСС». Термін поставки: протягом 7 календарних днів з моменту направлення письмової заявки покупцем на адресу постачальника в електронному вигляді, але не пізніше 31.05.2021. Умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки продукції.

На підтвердження здійснення поставки товару, позивачем до матеріалів справи надані копії видаткових накладних, дослідивши зміст яких суд встановив:

- відповідно до видаткової накладної №1818 від 29.03.2021 позивач поставив відповідачу, на виконання договору №15/816 від 02.11.2020, Емаль НЦ-132 Червона у кількості 100 кілограм на суму 7 500, 00 грн без ПДВ, Грунтовка ГФ-021 червоно-коричнева у кількості 350 кілограм на суму 11 665, 50 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Біла у кількості 100 кілограм на суму 2 959, 00 грн без ПДВ, , Емаль ПФ-115 Блакитна у кількості 300 кілограм на суму 7 860, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Синя у кількості 200 кілограм на суму 5 240, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Чорна у кількості 300 кілограм на суму 7 020, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Жовта у кількості 300 кілограм на суму 8 400, 00 грн без ПДВ, Емаль ПФ-115 Червона у кількості 300 кілограм на суму 7 920, 00 грн без ПДВ. Всього на загальну суму 67 135, 80 грн з урахуванням ПДВ;

- відповідно до видаткової накладної №1871 від 08.04.2021 позивач поставив відповідачу, на виконання договору №15/816 від 02.11.2020, О-Ксилол у кількості 300 кілограм на загальну суму 16 801, 20 грн з урахуванням ПДВ.

Видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін без зауважень.

В матеріалах страви наявні рахунки на оплату товару поставленого відповідно до видаткових накладних №1818 від 29.03.2021 та №1871 від 08.04.2021 на загальну суму 83 937 грн та скріншоти листування між позивачем та відповідачем з використанням електронних поштових скриньок.

Такий спосіб відправлення листів погоджений сторонами у п. 5.3 договору., листування через які має доказову силу і може використовуватися в якості письмового доказу при вирішені суперечок (п. 5.3. договору).

З доданих до матеріалів справи скріншотів листування вбачається, що 22.03.2021, позивач із електронної адреси () на електронну адресу відповідача (), направив рахунок №333 від 16.03.2021; 01.04.2021, позивач із електронної адреси () на електронну адресу відповідача (), направив сертифікати якості ГФ-021(колір - червоно-коричневий), НЦ-132 (колір - червоний), ПФ-115 (колір - білий), ПФ-115 (колір - блакитний), ПФ-115 (краски - жовтий), ПФ-115 (колір - червоний), ПФ-115 (колір - синій), ПФ-115 (колір - чорний); 08.04.2021, позивач із електронної адреси ( ) на електронну адресу відповідача ( ), направив лист в якому повідомлено, що поставка товару (О-Ксилол 300 кг) здійснюється через доставку Delivery відповідно до накладної № двома бочками по 150 кілограм.

Також, позивачем додано копії товарно-транспортних накладних та копію квитанції про прийом вантажу, а саме: товарно-транспортної накладної №Р1818 від 29.03.2021 та товарно-транспортної накладної Delivery № , б/д, відповідно до квитанції № вантаж виданий одержувачу 13.04.2021. У накладній Delivery № в графі «примітки» зазначено «+док», дана позначка, як зазначає позивач, свідчить, що окрім товару за накладною направлялись документи, а саме: сертифікат якості та рахунок №315 від 11.03.2021.

Після здійснення поставки, позивачем було складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних накладні №146 від 29.03.2021 та №33 від 08.04.2021.

Враховуючи вищевикладене, на виконання умов договору, 29.03.2021 здійснена поставка товару на 67 135, 80 грн та 13.04.2021, здійснена поставка товару на 16 801,20 грн, всього на загальну суму 83 937, 00 грн.

Платіжним дорученням №131062 від 20.05.2021 відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 20 000, 00 грн. В призначені платежу вказано : плата за емаль відповідно договору №15/816 від 02.11.2020.

21.05.2021 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому зазначає, що від покупця надходили заявки на постачання по специфікації №3 (повністю - на суму 16 801,20 грн) та специфікації №5 (частково - на суму 67 135, 80 грн), товар за якими був переданий покупцю 29.03.2021 та 13.04.2021. За вказаними специфікаціями строк поставки зазначений, протягом 7 днів з моменту подання заявки в електронному вигляді, але не пізніше 31.05.2021. Надалі заяв, щодо отримання інших товарів відповідно до специфікацій позивач не отримував та поряд з цим, станом на 21.05.2021, у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 63 937, 00 грн.

24.05.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію №1-15/816 від 21.05.2021, в якій зазначає що з 29.04.2021 та 14.05.2021 відповідачем було порушено строки на оплату за поставлений товар у зв`язку з чим просить сплатити заборгованість за договором №15/816 від 02.11.2020 у розмірі 63 937, 00 грн.

26.05.2021 позивач звернувся до відповідача з повідомленням №3-15/816, в якій просить відповідача здійснити повний розрахунок та надіслати письмову заявку та погодити зміни у специфікації №5 шляхом зміни строку поставки, асортименту та ціни товару.

Листом №15/26-05/03 від 26.05.2021 відповідач у відповідь на повідомлення позивача №3-15/816 повідомив, що ним було проведено додаткову тендерну процедуру, відповідно до якої переміг інший постачальник з яким були підписані договір та специфікації. У зв`язку з чим, відповідач вважає підписання змін цін, строків і асортименту в специфікації №5 від 01.03.2021 до договору постачання №15/816 від 02.11.2020, недоцільним. Також відповідач повідомив, що заборгованість за поставлений товар сплатить в максимально короткий термін.

Відповідачем не надано доказів здійснення розрахунку за договором у повному обсязі та матеріали справи таких не містять.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Оцінивши зміст правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі договору, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Таким чином в силу статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 і 655 Цивільного кодексу України, пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір поставки №15/816 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Умовами договору встановлено, що постачальник зобов`язується надати покупцю одночасно з продукцією наступні документи: рахунок; документ про якість; накладну (в накладній обов`язкове посилання на одержувача продукції); товарно-транспортну накладну. Дата переходу права власності є дата, поставлена представником покупця в товарно-транспортній накладній (видаткові накладній), документом, що підтверджує такий перехід, є накладна (видаткова накладна) (п.6.1.-6.3. договору).

Згідно з п.12 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» від 15.06.1965 №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, упакувальним ярликам та ін.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до п.14 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» від 25.04.1966 №П-7 приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення по якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Таким чином, відсутність передачі товаросупровідної документації має оформлюватися відповідним актом. Докази того, що при підписанні спірної видаткової накладної відповідач не отримав товаросупровідні документи в матеріалах справи відсутні.

Відповідач від поставленої продукції не відмовився, при отриманні товару заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності відповідачем не подавалось, отже, у відповідача відсутні підстави для затримання оплати за поставлений товар.

Окрім того, судом встановлено, що позивач із електронної адреси () на електронну адресу відповідача ( ) відповідно до умов договору 22.03.2021, направив рахунок №333 від 16.03.2021; 01.04.2021, направив сертифікати якості ГФ-021(колір - червоно-коричневий), НЦ-132 (колір - червоний), ПФ-115 (колір - білий), ПФ-115 (колір - блакитний), ПФ-115 (краски - жовтий), ПФ-115 (колір - червоний), ПФ-115 (колір - синій), ПФ-115 (колір - чорний); 08.04.2021, направив лист в якому повідомлено, що поставка товару (О-Ксилол 300 кг) здійснюється через доставку Delivery відповідно до накладної № двома бочками по 150 кілограм. Сторони за договором погодили, що електронне листування, що здійснюється між ними з використанням поштових скриньок «e-mail , e-mail » і зміст такої інформації, мають доказову силу і можуть використовуватися в якості письмового доказу при вирішені суперечок (пункти 5.1. - 5.3. договору).

Також, у накладній Delivery № в графі «примітки» зазначено «+док», яка, як пояснює позивач свідчить, що окрім товару за накладною направлялись документи, а саме: сертифікат якості та рахунок №315 від 11.03.2021. Відповідач не спростував доводи позивача.

За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідача про не настання строку оплати у зв`язку з неотриманням рахунків та сертифікатів якості, оскільки останні отримані відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи зі змісту домовленостей між сторонами, судом встановлено, що обов`язок відповідача з оплати товару за видатковими накладними №1818 від 29.03.2021 та №1871 від 08.04.2021 виник з 29.04.2021 та 14.05.2021, відповідно.

Судом відмічається, що позивачем не вірно визначена дата виконання відповідачем грошових зобов`язань по накладній від 08.04.2021, оскільки строк оплати встановлений сторонами протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару на склад відповідача. В матеріалах справи міститься видаткова накладна від 08.04.2021 №1871, проте, на підтвердження здійснення поставки, позивачем надана накладна служби доставки Delivery, з якої вбачається, що товар отриманий відповідачем 13.04.2021, тому саме з цієї дати слід рахувати 30 календарних днів для здійснення оплати. Отже, строк, до якого відповідач зобов`язаний був здійснити оплату, визначений судом до 13.04.2021.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково платіжним дорученням від 20.05.2021 №131062 на суму 20000,00 грн. Отже, неоплаченим залишився товар на суму 63937,00грн.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується сума заборгованості відповідача перед позивачем, за договором поставки товару №15/816 від 02.11.2020 у розмірі 63 937, 00 грн.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімолімп» до Публічного акціонерного товариства «Електромашспецсталь» в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 63 937, 00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 236, 00 грн та пеня у розмірі 1 226, 00 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд визнає його не вірним, оскільки позивачем не вірно період нарахування та наявні арифметичні помилки.

Відповідно до п. 10.5 договору при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0, 04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

За розрахунком суду, який зроблений з урахуванням періодів визначених позивачем та з урахуванням періоду прострочення визначеного судом, розмір пені становить 1192,46 грн (67135,80 *15 (з 29.04.2021 по 13.05.2021)*0,04% + 83937,00 грн *6 (з 14.05.2021 по 19.05.2021)*0,04% + 63937,00 грн *23 (з 20.05.2021 по 11.06.2021)*0,04% ).

За таких обставин, позовні вимоги у частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 1192,46 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірений розрахунки позивача 3% річних та визнано його не вірним, оскільки позивачем неправильно визначено період нарахування та здійснені арифметичні помилки.

За розрахунком суду, який зроблений з урахуванням періодів визначених позивачем та з урахуванням періоду прострочення визначеного судом, розмір пені становить 234,16 грн (67135,80 *15 (з 29.04.2021 по 13.05.2021)*3%/365 + 83937,00 грн *6 (з 14.05.2021 по 19.05.2021)*3%/365 + 63937,00 грн *23 (з 20.05.2021 по 11.06.2021)*3/365% ).

За таких обставин, позовні вимоги у частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 234,16 грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача представлені суду докази, на підтвердження розміру понесених ним судових витрат, які подані разом з позовною заявою та разом з відповідю на відзив тобто в межах строку визначеного процесуальним законодавством та долучені судом до матеріалів справи.

Відповідно до приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі спливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на правничу допомогу, позивач посилається на те, що 20.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімолімп» (позивач, Клієнт) та адвокатом Ходаком Владиславом Володимировичем (адвокат) укладений договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого адвокат, приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу (п. 1.1. договору).

Правову допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях. Вартість юридичних послуг становить сума коштів зі всі дії виконані адвокатом. Надані юридичні послуги мають бути оплачені на підставі виставленого рахунку (пункти 4.1., 4.2.).

Відповідно до п. 7.1. даний договір надирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 3-ох років.

Цей договір складений у двох примірниках, по одному кожній із сторін (п. 7.6. договору).

Відповідно до ордеру серії ВН№1497756 від 11.06.2021, на підставі договору №43 від 20.05.2021, адвоката Ходака Владислава Володимировича (свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю №000416 від 24.01.2019) уповноважено надавати правову допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «Хімолімп».

Позивачем подано до суду копії виставлених рахунків №1-43 від 20.05.2021, №2-43 від 10.06.2021 та №4-43 від 22.07.2021 на загальну суму 15 000,00 грн, та виписки по рахунку Ходака В.В., відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімолімп» адвокату Ходака В.В. за надання правової допомоги за договором № 43 перерахувало 15000,00 грн.

Відповідач заперечує проти розміру судових витрат понесених позивачем, а саме проти розміру витрат на надання правової допомоги. Відповідач вважає, що дана справа є незначної складності, оскільки спірні правовідносини не потребують їх дослідження із застосуванням великої кількості законів і підзаконних актів та обсяг наданих доказів не потребують значного обсягу часу на їх дослідження адвокатом. У зв`язку з чим відповідач вважає суму витрат за складання позовної заяви у розмірі 8000, 00 грн неспівмірною із складністю справи. Також, відповідач вважає, що вартість складення претензії у сумі 4000,00 грн неспівмірною та такою, що не підлягає відшкодуванню, оскільки претензійний порядок не є обов`язковим для подання позову про стягнення заборгованості.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд не погоджується з доводами відповідача щодо не співмірності вартості послуг на правову допомогу об`єму наданих послуг та складності справи та вважає їх спір мірними та не завищеними. Суд також не приймає заперечення відповідача про необов`язковість подання претензії, оскільки, сторонами в п.12.1 договору поставки №15/816 передбачений обов`язок сторін здійснювати досудове врегулювання спору (в тому числі шляхом направлення претензії).

Враховуючи надані докази, предмет позову, підготовлені адвокатом документи, господарський суд вважає підтвердженими понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 86,129,237,238,240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м. Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімолімп» (03035, м. Київ, вул. Шахтарська будинок 9, ) основну заборгованість у сумі 63 937 (шістдесят три тисячі дев`ятсот тридцять сім) грн 00 коп; 0,04% річних у сумі 1 192 (одна тисяча сто дев`яносто дві) грн 46 коп; 3% річних у сумі 234 (двісті тридцять чотири) грн 16 коп; витрати на правничу допомогу у сумі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) 00 коп та судовий збір у сумі 2 164 (дві тисячі сто шістдесят чотири) 64 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

6. Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до суду апеляційної інстанції у порядку та строки передбаченими ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 30.08.2021 у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці.

Суддя Д.М. Огороднік