ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020м. ДніпроСправа № 904/912/20

Суддя Загинайко Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Євроінс Україна (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, ідентифікаційний код 22868348)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "С.М.І.Т." (49020, м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 15, к.2, кв. 23; ідентифікаційний код 34916418)

про стягнення 35 839 грн. 96 коп.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Євроінс Україна звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№ 831/20 від 18.02.2020р.), в якій просить суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "С.М.І.Т." 35 839 грн. 96 коп. - шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020р. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано заяву (вх.№13802/20 від 18.03.2020р.) про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24. 02.2020р.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020р. позивач отримав 11.03.2020р.

Враховуючи вищевикладене, позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020р., у строк, встановлений даною ухвалою.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами,

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 242 Господарського процесуального кодексу України (а.с.53-54).

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається 14.05.2019 між позивачем - Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Євроінс Україна, як страховиком, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "С.М.І.Т.", як страхувальником, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1127706 (далі - Договір страхування), за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «БАЗ А079», д.н.з. « НОМЕР_1 ».

22.07.2019 по Амурському мосту у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ, під керуванням ОСОБА_1 (далі - Винуватець ДТП), який порушивши вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху і не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Орel Аstra», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу після зіткнення продовжив некерований рух та скоїв наїзд на автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_3 (право розпорядження та керування згідно довіреності надано ОСОБА_4 (а.с.16), внаслідок чого всі три транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначені обставини підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 199/6326/19 від 07.08.2019, згідно якої Винуватця ДТП було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.19).

24.07.2019 Позивач отримав від ОСОБА_3 . Повідомлення № 25163 (а.с.11) про настання події.

29.07.2019 ОСОБА_4 подав Заяву на виплату страхового відшкодування до справи № 25163 (а.с.13).

Позивачем, на підставі Заяви на виплату страхового відшкодування до справи № 25163 від 29.07.2019, було складено Страховий акт № 25163/19 (а.с.31), відповідно до якого сума страхового відшкодування за Договором страхування склала 5 933грн.13коп. (з врахованням франшизи у розмірі 2 000грн.00коп.) та розрахунок № 25163/19 від 31.07.2019 суми страхового відшкодування На підставі цих документів вказана сума була перерахована Позивачем на рахунок ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням № 4994 від 14.08.2019 р.(а.с.33).

25.07.2019 Винуватець ДТП, керуючи застрахованим ТЗ рухаючись по площі Старомостовій у м. Дніпро, не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_4 », під керуванням водія ОСОБА_5 , який зупинився попереду в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_6 порушив п.12., 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши пошкодження вказаних транспортних засобів.

Дані обставини підтверджуються постановою Кіровського районного суду М.Дніпропетровська по справі №203/2804/19 від 03.09.2019 р.(а.с.39), згідно якої Винуватця ДТП було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається 25.07.2019 Позивач отримав від ОСОБА_5 повідомлення № 25186(а.с.34) про настання події.

25.07.2019 ОСОБА_5 подав Заяву на виплату страхового відшкодування до справи № 25186 (а.с.36).

На підставі висновку експертизи (Звіт № 07/08/19 від 06.08.2019 р.(а.с.44-46)) позивачем було складено Страховий акт № 25186/19 від 15.10.2019, відповідно до якого сума страхового відшкодування за Договором страхування склала 29 906 грн. 83коп. (з врахуванням франшизи у розмірі 2 000 грн.00 коп.) та розрахунок №25186/19 суми страхового відшкодування від 08.08.2019. Вказана сума була перерахована Позивачем на рахунок Потерпілого, що підтверджується платіжним дорученням № 6056 від 15.10.2019 (а.с.49).

Відповідно до умов договору (полісу) № АО/1127706, страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «БАЗ А079», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 100 000 грн.00коп., розмір франшизи встановлено в сумі 2000 грн.00коп.

Таким чином, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного «БАЗ А079», д.н.з. « НОМЕР_1 », застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1127706, то відповідно до наведених положень Закону, обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм ОСОБА_1 , який був працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "С.М.І.Т."(відповідач), покладається на відповідача.

Таки чином, Позивачу який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, з моменту такої виплати (14.08.2019 р.) в межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до Відповідача як до особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно матеріалів страхової справи № 25163 - у розмірі 5 933грн.13 грн. та з 15.10.2019 р. згідно матеріалів страхової справи № 25186 - у розмірі 29 906грн.83коп.

Відтак, загальна сума вимог становить: 5 933грн.13коп. + 29 906грн.83 коп. = 35 839грн.96 коп.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «БАЗ А079», д.н.з. « НОМЕР_1 » , встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу «БАЗ А079», д.н.з. « НОМЕР_1 », було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди, відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 102 грн. 00 коп.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Євроінс Україна (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, ідентифікаційний код 22868348) до Товариства з обмеженою відповідальністю "С.М.І.Т." (49020, м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 15, к.2, кв. 23; ідентифікаційний код 34916418) про стягнення 35 839 грн. 96 коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С.М.І.Т." (49020, м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 15, к.2, кв. 23; ідентифікаційний код 34916418) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Євроінс Україна (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, ідентифікаційний код 22868348) 35 839 (тридцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) грн. 96 коп. майнової шкоди та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.12.2020

Суддя Т.В. Загинайко