УХВАЛА

м. Київ

25.11.2020Справа № 910/603/18

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

заяви Аграрного Фонду про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 в справі № 910/603/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос"

до відповідача Аграрного фонду

про стягнення 938 137,87 грн,

за участі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора

Представники учасників процесу згідно протоколу від 25.11.2020,

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" до Аграрного фонду про стягнення 938 137,87 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на таке. 30.01.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" (зберігач) та Аграрний фонд (поклажодавець) уклали договір складського зберігання цукру № 1 ц (далі - Договір). 31.12.2015 Договір припинив свою дію, але поклажодавець не забрав свого майна зі складських приміщень зберігача. Позивач надсилав на адресу відповідача акти виконаних робіт за зберігання цукру за липень на суму 354 848,20 грн (28 387,855 тонн), серпень на суму 335 962,73 грн (від 28 387,855 до 23 570,355 тонн), вересень на суму 274 326,94 грн (від 23 055,355 до 18 512,855 тонн) 2017 року, однак відповідач акти не підписав, кошти не сплатив.

Суд своєю ухвалою від 13.02.2018 відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/603/18 позов задоволено повністю, а саме: стягнуто з Аграрного фонду на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" 938 137,87 грн боргу, 14 072,06 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 апеляційну скаргу Аграрного фонду на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/603/18 було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі №910/603/18 без змін.

27.12.2018 на виконання вищевказаних судових рішень Господарським судом міста Києва був виданий відповідний наказ.

У серпні 2020 року через автоматизований відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Аграрного Фонду надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 в справі № 910/603/18.

Заява обґрунтована тим, що мав місце обшук складських нежитлових приміщень, яким було встановлено розмір нестачі цукру-піску, а саме в розмірі 8 034,175 тонн станом на 14.03.2016. Вказані обставини за твердженнями заявника підтверджуються протоколом обшуку від 22.01.2016.

Відповідно до пункту 4.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів № 17 від 14.09.2015 (із змінами), у зв`язку з відпусткою судді Ковтуна С.А. на підставі розпорядження керівника апарату суду №05-23/1172 від 20.08.2020 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 910/603/18 направлено на повторний автоматичний розподіл.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 910/603/18 передано на розгляд судді Джарти В. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 (у складі судді Джарти В. В.) відкрито провадження у справі за заявою Аграрного Фонду (далі - заявник, відповідач, Фонд) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 в справі № 910/603/18 для здійснення розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд заяви призначено на 30.09.2020.

22.09.2020 до канцелярії суду надійшли заперечення позивача на Заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.

28.09.2020 до канцелярії суду надійшли письмові пояснення заявника до заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.

Судове засідання 30.09.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Джарти В. В. у відпустці.

Ухвалою від 01.10.2020 розгляд заяви призначений на 11.11.2020.

26.10.2020 до канцелярії суду надійшли заперечення позивача на письмові пояснення Аграрного фонду від 28.09.2020.

02.11.2020 до канцелярії суду надійшла заява Генерального прокурора про вступ у справу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора (далі - Прокуратура).

У судове засідання 11.11.2020 прибули представники позивача та відповідача та надали пояснення.

За наслідками судового засідання 11.11.2020 судом була постановлена ухвала, якою задоволено заяву Генерального прокурора про вступ у справу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора (далі - Прокуратура) та оголошено перерву до 25.11.2020.

25.11.2020 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Прокуратури надійшли письмові пояснення та додаткові документи, а саме протокол обшуку від 14.03.2016.

Учасники не направили своїх представників для участі в судовому засіданні 25.11.2020.

Розглянувши заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України, на який посилається заявник, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Обґрунтовуючи існування нововиявлених обставин заявник зазначає, що на стадії апеляційного провадження у господарській справі № 910/15618/19 за позовом ТОВ "ВКФ "Амос" до Аграрного фонду про стягнення коштів за зберігання цукру по Договору складського зберігання цукру №1ц від 30.01.2014 на складах розташованих у м. Бровари Київської області, вул. Підприємницька, 22, Заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Н. Холодницьким було подано заяву про вступ у справу. До заяви про вступ у справу № 910/15618/19 додано протокол обшуку проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2016 у справі №757/9402/16-к у нежитлових приміщеннях, розташованих м. Бровари Київської області, вул. Підприємницька, 22, які належать ТОВ "ВКФ "Амос".

Заяву Офісу Генерального прокурора про вступ у справу з протоколом обшуку Аграрним фондом було отримано 22.07.2020.

З вищезгаданої заяви вбачається, що на підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2016 у справі №757/9402/16-к в нежитлових приміщеннях, розташованих у м. Бровари Київської області, вул. Підприємницька,22, які належать ТОВ "ВКФ "Амос", з метою відшукання та вилучення речей, майна та документів, що мають значення для досудового розслідування та містять відомості, які можуть бути доказами під час досудового розслідування, в тому числі документів, цукру-піску, який належить Аграрному фонду - проведено обшук, який розпочався 14.03.2016 та неодноразово продовжувався: з 17.03.2016 по 18.05.2016, з 08.08.2017 по 15.09.2017, 14.02.2019, з 31.08.2019 по 18.09.2019, з 19.09.2019 по 01.10.2019, з 02.10.2019 по 13.10.2019.

При цьому, у документі під назвою "продовження протоколу обшуку від 13.10.2019", складеного ст.слідчим в ОВС ГПУ Субботіним В.О. та підписаним ст.оперуповноваженим ГУ БКОЗ СБУ, завідуючим складом ТОВ "ВКФ "Амос", представниками Аграрного фонду та ДП "Агрофонд-зерно", було зазначено, що під час проведення обшуку здійснювався перерахунок та відвантаження цукру, наявного у складських приміщеннях за адресою Київська обл., м. Бровари, вул.Підприємницька,22. Відповідно до договорів купівлі-продажу активів №24 від 29.07.2019 ДП "Агрофонд-зерно" придбано - 18 490,855 тон цукру-піску. Після відвантаження у повному обсязі наявного цукру встановлено, що фактично відвантажено 10 456,68 тонн цукру-піску, а нестача цукру складає 8 034,175 тон.

Як висновок, у заяві Офісу Генерального прокурора зазначено, що таким чином, у період з 14.03.2016 по 13.10.2019 цукор у нежитлових приміщеннях, розташованих у м. Бровари Київської області, вул. Підприємницька, 22, перебував під контролем працівників правоохоронного органу та не міг жодним чином вивозитися безконтрольно. За результатами обшуку встановлено нестачу цукру у розмірі 8 034,175 тонн, що виникла ще до 14.03.2016.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.06.2018 по справі № 910/603/18 позов ТОВ "ВКФ "АМОС" до Аграрного фонду задоволено повністю. По договору складського зберігання цукру №1ц від 30.01.2014, на складах розташованих у м. Бровари Київської області, вул. Підприємницька, 22, за зберігання цукру-піску Аграрного фонду в кількості 28 387,855 тонн липні 2017 року, в кількості від 288 387,855 тонн до 23 570,355 тонн в серпні 22017 року та від 23 055,355 тонн до 18 512,855 тонн у вересні 2017 року з Аграрного фонду стягнуто 938 137,87 грн боргу та 14 072,06 грн судового збору.

Разом з тим, розмір нестачі цукру-піску, який був встановлений шляхом перерахунку цукру під час проведення обшуку в нежитлових приміщеннях ТОВ "ВКФ "АМОС" за адресою м. Бровари Київської області вул. Підприємницька, 22 становить 8 034,175 тонн і виникла ця нестача до проведення слідчої дії - обшуку, тобто до 14.03.2016.

Таким чином, встановлені обшуком факти нестачі цукру-піску Аграрного Фонду спростовують розрахунки позивача щодо кількості цукру-піску який зберігався у нього на складах в період з липня 2017 року по вересень 2017 року включно і свідчать про те, що даний період на складах ТОВ "ВКФ "АМОС" фактично зберігалось 10 478,680 тонн цукру.

Згідно п.4.2.Договору складського зберігання цукру №1ц від 30.01.2014 тариф за надання послуг по зберіганню становить 12,50 грн за тонну в місяць з урахуванням ПДВ.

Збитки завдані Поклажодавцю втратами від псування та нестачі цукру, у разі неможливості їх відновлення відповідно до п.3.6 цього Договору, відшкодовуються зберігачем у розмірі його первісної вартості. При цьому витрати із зберігання покладаються на Зберігача (п.6.3. Договору складського зберігання цукру №1ц від 30.01.2014).

Отже, фактична кількість цукру-піску і розмір нестачі, які встановлені в ході проведення обшуку в нежитлових приміщеннях ТОВ "ВКФ АМОС", мають істотне значення для встановлення розміру заборгованості Аграрного фонду за надані ТОВ "ВКФ "АМОС" послуги зберігання цукру у спірний період по якому прийнято рішення Господарського суду м. Києва по справі № 910/603/18, який за підрахунками Аграрного фонду складає 636 586,31 грн.

У свою чергу, розгляд заяви про перегляд рішення Господарського суду Києва від 25.06.2018 по справі № 910/603/18 за нововиявленими обставинами дозволить повною мірою захистити та відновити порушені права держави в особі Аграрного фонд та попередить незаконне стягнення бюджетних коштів на користь зберігача, який допустив втрату державного майна в особливо великих розмірах.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

За таких обставин, при зверненні до суду з заявою в порядку глави 3 Господарського процесуального кодексу України заявником повинно бути доведено наявність підстав, встановлених статтею 320 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, переглядаючи судове рішення за нововиявленими обставинами, суд повинен в першу чергу встановити наявність тих фактичних даних, існування яких може істотно вплинути на встановлені під час первісного розгляду справи обставини, та дослідити чим засвідчується існування цих фактичних даних.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" N 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

Отже, необхідне зазначити, що необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем для підтвердження факту нововиявленої обставини, а саме нестачі цукру у розмірі 8 034,175 тонн, було подано документ під назвою "продовження протоколу обшуку", датований 13.10.2019.

Таким чином, враховуючи дату складення проколу обшуку, даний документ є саме новим доказом у даній справі, оскільки на момент прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/603/18 зазначеного протоколу обшуку, який підтверджує факт нестачі цукру на складах ТОВ "ВКФ "Амос" у кількості 8 034,175 тонн, ще не існувало.

Відповідно дана обставина є такою, що виникла після ухвалення судового рішення, і вона є саме новою обставиною по даній справі і може бути підставою для пред`явлення нової позовної вимоги зі сторони відповідача до позивача.

Крім того, як суд першої інстанції, так і апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у справі № 910/603/18 зазначили про те, що спір щодо сплати відповідачем вартості послуг за фактичне зберігання цукру за Договором за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 був також предметом розгляду справи № 910/13771/17, в якій рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 стягнуто з відповідача на користь позивача 2129089,02 грн. за зберігання 28 387,855 тонн цукру. У зазначеному рішенні суд дійшов висновку про надання позивачем послуг по зберіганню на вказану суму відповідно до листа Аграрного фонду щодо проданих об`ємів цукру з складських приміщень ТОВ "ВКФ "Амос" від 23.08.2016 № 40-07/781, листа Генеральної прокуратури України щодо вилученої кількості цукру від 24.06.2016 № 17/1/4-28229-16, актів виконаних робіт та розрахунків обсягів коштів за зберігання. Дане рішення набрало законної сили, а тому в силу статті 75 ГПК України встановлені в ньому обставини не потребують доказування.

Таким чином, вказаним рішенням суду встановлено, що на відповідальному зберіганні позивача станом на 30.06.2017 знаходився цукор у кількості 28387,855 тонн.

При цьому, зазначено, що обидві сторони визнають (позивач у позові та відповідач у відзиві), що за період з серпня 2017 року по вересень 2017 року на підставі біржових контрактів відповідачем реалізовано 9 875 тонн цукру.

Отже, з урахуванням викладених вище обставин в рішенні суду від 25.06.2018 у справі №910/603/18 суд дійшов висновку, що на відповідальному зберіганні позивача станом на липень 2017 року знаходилося 28387,855 тонн цукру.

Доданими заявником до справи доказами встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/603/18 обставин в частині кількості цукру не спростовано. При цьому, на дату розгляду справи рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі № 910/13771/20 є чинним.

Суд також наголошує, що на дату ухвалення рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/603/18 заявнику було відомо про існування кримінального провадження № 0000211 від 22.01.2016, в якому проводились слідчі дії щодо встановлення кількості цукру, наявного на відповідальному зберіганні позивача, що вбачається як з відзиву та апеляційної скарги відповідача у справі № 910/603/18, так із протоколу обшуку від 14.03.2016, доданого з заяви, в якому зазначено про проведення обшуку в присутності представників Аграрного фонду. Проте, заявником не надано доказів вжиття заходів для отримання доказів на підтвердження кількості цукру, який перебував на зберіганні у позивача станом на липень 2017 року, до ухвалення остаточного рішення у справі №910/603/18.

Отже, заявником не повідомлено суду будь-яких матеріально-правових фактів, які б в установленому порядку спростовували факти, що були покладені в основу судового рішення у справі № 910/603/18.

У даному випадку господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та відмову у її задоволенні.

Водночас, суд не приймає до уваги посилання позивача на пропуск строку відповідачем на звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що Аграрний фонд раніше міг 22.07.2020 отримати документ під назвою "продовження протоколу обшуку", датований 13.10.2019, який став підставою для звернення з даною заявою.

Згідно з частиною 3 статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до частини 4 зазначеної статті у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду.

Керуючись 320-325, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Аграрного Фонду про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 в справі № 910/603/18 відмовити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/603/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" до відповідача Аграрного фонду про стягнення 938 137,87 грн залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили 25.11.2020 та підлягає оскарженню в порядку статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 11.01.2021.

СУДДЯ В.В. ДЖАРТИ