РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2020Справа № 910/6104/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши в порядку загального провадження матеріали господарської справи

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (вул.Зарічна,1-В, м. Київ, 02132)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (вул.Січових Стрільців, 21, оф.501, м. Київ, 04053)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ІЛЛЄНКА, будинок 31; )

про стягнення 49 651,36 грн.

Представники сторін:

від позивача: Агафонов А.В. - ордер № 005012 від 26.02.2020 року;

від позивача: Рудешко І.О. - керівник;

від відповідача:не з`явилися;

від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" про стягнення 49 651,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що внаслідок виконання грошового зобов`язання відповідача перед кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" в сумі 49 651,36 грн. за спожиту електричну енергію позивачем, як поручителем згідно Договору поруки від 23.04.2019 року, укладеного між сторонами, на підставі ч. 2 ст. 556 ЦК України та п.5.4 Договору поруки від 23.04.2019 року набуто право вимоги до відповідача, як боржника за Договором № 63249012 постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від12.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/6104/20 та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 10.06.2020 року та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги".

У підготовчому засіданні 10.06.2020 року протокольно оголошено перерву на 25.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та відкладено підготовче засідання на 23.07.2020 року.

Так, до початку судового засідання 23.07.2020 року від третьої особи надійшло клопотання про долучення додаткових доказів на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2020 року; 22.07.2020 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі з доказами направлення на адресу сторін; 23.07.2020 року від відповідача надійшло клопотання № 02-14/1337 від 23.07.2020 року про зупинення провадження у справі. Подані клопотання долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.07.2020 року протокольно оголошено перерву на 02.09.2020 року.

Судом доведено до відома сторін, що до початку судового засідання 02.09.2020 року від позивача 01.09.2020 надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, які долучені судом до матеріалів справи.

Розглянувши в судовому засіданні 02.09.2020 року клопотання відповідача № 02-14/1337 від 23.07.2020 року про зупинення провадження у справі, судом протокольно ухвалено про відмову в його задоволенні, оскільки відповідачем не вказані обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним договору поруки виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, на які відповідач посилається в обґрунтування заперечень проти позову, та можливості застосування приписів ч. 2 ст. 556 ЦК України, оскільки даний позов пред`явлено саме з таких підстав.

В судовому засіданні 02.09.2020 року, враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі № 910/6104/20 та початок розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 05.11.2020 року. 07.10.2020 року.

У судовому засіданні 07.10.2020 року протокольно оголошено перерву на 22.10.2020 року.

Проте судове засідання, призначене на 22.10.2020 року, у зв`язку з перебування судді Селівона А.М. на лікарняному не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 року судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.12.2020 року.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру від сторін на час проведення судового засідання з розгляду справи по суті станом на 23.12.2020 року до суду не надходило.

В судові засідання 10.06.2020 року, 25.06.2020 року, 23.07.2020 року та 02.09.2020 року з`явились уповноважені представники позивача та відповідача, уповноважений представник третьої особи - не з`явився.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення; днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Про дату, час і місце розгляду даної справи третя особа повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 345, № 5291, № 5908. № 377.

В судові засідання з розгляду справи по суті 07.10.2020 року та 23.12.2020 року з`явились уповноважені представники позивача, представники відповідача та третьої особи - не з`явились.

Про дату, час і місце розгляду даної справи 07.10.2020 року відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №: 231.

Доказів отримання третьою особою ухвали суду від 02.09.2020 поштовим відділенням зв`язку на час розгляду справи до суду не повернуто.

Судом здійснено запит з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 240, в якому зазначено, що станом на 10.09.2020 року поштове відправлення вручено.

З метою повідомлення відповідача та третьої особи про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 16.11.2020 року була направлена судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: вул.Січових Стрільців, 21, оф.501, м. Київ, 04053, та третьої особи: 04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ІЛЛЄНКА, будинок 31, та які співпадають з місцезнаходженням відповідача та третьої особи за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на час проведення судового засідання 23.12.2020 року доказів отримання відповідачем та третьою особою ухвали суду від 16.11.2020 року поштовим відділенням до суду не повернуто.

Судом здійснено запити з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень №№ 699, 6702, згідно яких отримано інформацію про вручення вказаної ували суду відповідачу 20.11.2020 року та третій особі 23.12.2020 року.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За приписами ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевикладене,оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс"та Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"не скористались наданими їм процесуальними правами, зокрема, сторонами не забезпечено участі представників в судовому засіданні з розгляду справи по суті 23.12.2020 року,суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи по суті за відсутності представників відповідача та третьої особи та виключно за наявними матеріалами.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 23.12.2020 року через канцелярію суду від позивача 19.10.2020 року надійшли заперечення на клопотання про призначення судової експертизи, 22.12.2020 року - заява про повідомлення щодо подання позивачем доказів понесених витрат на професійну допомогу після ухвалення рішення. Документи судом долучені до матеріалів справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Дослідивши подані сторонами докази, з огляду на можливість встановлення фактичних даних у справі та прийняття законного і обґрунтованого рішення за наслідками самостійної оцінки судом наданих сторонами доказів, суд зазначає про недоцільність призначення судової експертизи у справі, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання відповідача.

Також суд зазначає, що згідно зі ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання та з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Приписами п.8 ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у підготовчому засіданні суд, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

При цьому відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Таким чином питання про призначення судової експертизи та, відповідно, зупинення провадження у справі має порушуватись стороною на стадії підготовчого засідання, в той час як відповідне клопотання № 02-14/1788 від 07.10.2020 року подане відповідачем після винесення судом ухвали про закриття виконавчого провадження від 02.09.2020 року.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, за результатами розгляду у судовому засіданні 23.12.2020 року в задоволенні клопотання відповідача № 02-14/1788 від 07.10.2020 року про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі судом відмовлено.

У судовому засіданні 23.12.2020 року з розгляду справи по суті представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 23.12.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Засади організації та експлуатації енергосистем відповідно до ст. 92 Конституції України визначаються виключно законами України.

Так, згідно преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) він визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Постачальник універсальної послуги - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги (п. 67 ч. 1 ст. 1 Закону).

У відповідності до Законів України "Про ринок електричної енергії", «Про ліцензування видів господарської діяльності", «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП №429 від 14.06.2018 року.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно до статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Учасники ринку електричної енергії, згідно зі ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії.

Згідно п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), яка регулює взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між елетропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії,приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) відповідно до вимог Правил здійснюється на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

За визначенням п.п. 1.1.2 Правил договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Пунктом 1.2.7 Правил визначено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору (п. 1.2.8 Правил).

Згідно з ч.ч.1,4 ст. 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії становлюються сторонами у договорі, виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.3.1.1. р.ІІІ Правил постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Зазначеним договором визначаються умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача. Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Так,пунктом1.2.8.Правилвстановлено,щопостачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (п. 8 Правил).

Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником універсальних послуг та укладається сторонами, з урахуванням ст.ст. 633,634,641,642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Умови цього договору є однаковими для всіх споживачів (п.1.1,1.2 додатку 5 Правил).

Пунктом1.2.15.Правил встановлено,що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами,здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів,які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку,споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі(в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Згідно п.3.1.7 Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Відповіднодо п. 3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Згідно пунктів 3.2.5, 3.2.8 Правил укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. Умови комерційної пропозиції мають бути однозначними, без можливості подвійного тлумачення.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 01.12.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" в особі директора Корчак І.М. підписано та засвідчено печаткою товариства заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для колективних побутових споживачів), розміщених на сайті електропостачальника "Київські Енергетичні Послуги".Копія заяви наявна в матеріалах справи.

Пунктом 93 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Згідно вказаної заяви - приєднання ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" відповідним системним оператором присвоєно ЕІС-код як суб`єкту ринку електричної енергії № 62Х465. Початок постачання електричної енергії з 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції електропостачальника «Побутова» для побутових споживачів. Адреса постачання: м. Київ, вул. Зарічна, 1В.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За таких обставин судом встановлено, що шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, згідно ст. 634 Цивільного кодексу України та враховуючи положення вищезазначених норм Закону та Правил між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (споживач за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" (постачальник за договором, третя особа у справі), 01.12.2018 року укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 63249012 з комерційною пропозицією Додаток № 3 "Побутова" (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору згідно із заявою - приєднанням, яка є Додатком № 1 до цього Договору.

Розділами 2-13 Договору сторони погодили предмет договору, ціну, оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, зобов`язання та права сторін, їх відповідальність, строк договору та інші умови тощо.

Згідно з пунктом 2.1 Правил датою початку дії Договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи розподілу заяви-приєднання.

Відповідно до п. 13.1 Договору останній укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з дати подання споживачем заяви - приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно із частинами 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За приписами частини 1 статті 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Інші особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно Правил споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

При цьому як визначено п.1 ч.1 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.

Відповідно до пункту 2.1 Договору. за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.3.1.4, 3.1.9 Правил електропостачальник перед початком постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, повинен укласти договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи, на підставі якого отримати доступ до мереж оператора системи з метою реалізації своїх прав та виконання обов`язків та функцій як електропостачальника по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані на відповідній території до мереж оператора системи, узгодивши умови щодо необхідного інформаційного обміну, взаємних прав, обов`язків та відповідальності сторін, а також порядок виставлення споживачам рахунків за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії від імені оператора системи. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Згідно п.2.2 Договору обов`язковою умовою постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу (передачі) електричної енергії.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що постачальник зобов`язується забезпечити комерційну якість послуг, які надаються споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування споживача про умови постачання електричної енергії, ціни на електричну енергію та вартість послуг, що надаються, надання роз`яснень положень актів чинного законодавства, якими регулюються відносини сторін, ведення точних та прозорих розрахунків із споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.

За умовами п.3.4 Договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві - приєднанні, яка є Додатком № 1до цього Договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь - якому випадку не раніше строку початку дії Договору.

Зокрема, згідно Додатку № 3 до Договору «Комерційна пропозиція «Побутова» постачання електричної енергії здійснюється з січня 2019 року, термін постачання на строк до 30.06.2019 року.

Як встановлено судом за матеріалами справи, зокрема, згідно довідки ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" електропостачальником за Договором було поставлено відповідачеві як споживачу активну електроенергію в період січень - квітень 2019 року на загальну суму 680 139,60 грн., а саме на суму 174 592,32 грн. в січні 2019 року, на суму 76062,00 грн. в лютому 2019 року, на суму 207910,08 грн. в березні 2019 року та на суму 221 575,20 грн. в квітні 2019 року.

Факт постачання активної електричної енергії та прийняття її відповідачем згідно спірного Договору на вказану суму третьою особою не заперечувався.

У відповідності до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадка вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Крім того, пунктом 5.7 Договору сторони визначили, що ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках про оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадку застосування до споживача диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію суми, вказані в рахунках, можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів).

Згідно частини 7 статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

За умовами пункту 5.8. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.10 Договору встановлено, що оплата рахунка постачальника за Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.

При цьому відповідно до розділу 5 Додатку № 3 до Договору оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.

Докази того, що сторони узгодили інший строк оплати спожитої електричної енергії за Договором в матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено за матеріалами справи, що на виконання вимоги Договору та комерційної пропозиції Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" було виставлено відповідачу рахунки про нарахування за спожиту активну електроенергію: № 63249012/1/1 від 06.01.2019 за січень 2019 року на суму 174 592,32 грн. (виданий 29.01.2019 року), № 63249012/2/1 від 06.02.2019 року за лютий 2019 року на суму 76062,00 грн. (виданий 25.02.2019 року), № 63249012/3/1 від 06.03.2019 року за березень 2019 року на суму 207 910,88 грн. (виданий 01.04.2019 року), №63249012/4/1 від 24.04.2019 року за квітень 2019 року на суму 221 575,20 грн. (виданий 24.04.2019 року), копії яких надані третьою особою.

Підпунктом 8 пункту 6.1 Договору визначено право споживача вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Підпунктом 8 пункту 7.2 Договору встановлено обов`язок постачальника розглядати в установленому законодавством порядку звернення споживача, зокрема з питань нарахувань за електричну енергію, і за наявності відповідних підстав задовольняти його вимоги.

Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком № 3 до цього Договору (пункт 3.3 Договору).

При цьому обґрунтованих заперечень щодо факту отримання, обсягів поставленої третьою особою та спожитої відповідачем активної електроенергії та її вартості, зазначеної у вказаних рахунках, відмови від отримання останніх, звернень до третьої особи щодо неотримання рахунків, незгоди з розрахованою сумою та/або оскарження рахунків, а також претензій щодо повного та належного виконання третьою особою умов Договору в частині, зазначеній у вказаних рахунках, з боку відповідача як споживача не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" як постачальником електричної енергії виконано прийняті на себе зобов`язання з постачання електричної енергії відповідачу у відповідності до умов Договору та комерційної пропозиції в обсягах та на суми, зазначені в рахунках, а відповідачем, у свою чергу, спожито електричну енергію у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (частина 8 статті 181 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Проте, як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем в позовній заяві, в порушення зазначених умов Договору відповідачем оплата поставленої третьою особою електричної енергії за лютий - квітень 2019 року в повному обсязі проведена не була.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання щодо оплати ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" спожитої активної електричної енергії у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору та Комерційної пропозиції відповідач не виконав, здійснивши перерахування на рахунок третьої особи грошових коштів в сумі 378 792,32 грн., а саме 31.01.2019 року - 174 592,32 грн., 12.02.2019 року - 40 000,00 грн., 19.02.2019 року - 25 000,00 грн., 26.02.2019 року - 40 000,00 грн., 28.02.2019 року - 20 000,00 грн., 26.03.2019 року - 11200,00 грн., 27.03.2019 року - 23 000,00 грн., 28.03.2019 року - 15 000,00 грн., 10.04.2019 року - 10 000,00 грн., 17.04.2019 року - 10 000,00 грн., 18.04.2019 року - 10 000,00 грн. в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" утворилась заборгованість перед третьою особою за наведеним Договором у розмірі 301 347,28 грн.

Заперечень щодо факту та розміру здійсненої оплати, а також порядку зарахування сплачених в оплату спожитої активної електричної енергії грошових коштів від відповідача до суду не надходило.

Окрім цього, як встановлено судом за матеріалами справи, зважаючи на неналежне виконанням ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» взятих на себе зобов`язань з оплати спожитої електроенергії за Договором таз метою врегулювання питання наявності заборгованості відповідача 23 квітня 2019 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (поручитель за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги» (кредитор за договором, третя особа у справі) було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки), згідно умов якого ОСББ «Зарічна 1В» як поручитель зобов`язалось солідарно відповідати перед кредиторомза виконання зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (боржник за договором, відповідач у справі), які виникли за Договором на постачання електричної енергії від 01.12.2018 року № 63249012, укладеним між кредитором та боржником.

Згідно п.3.1 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії на загальну суму 185 107,70 грн.

Розділами 4 - 8 Договору поруки сторони узгодили права та обов`язки поручителя та кредитора, відповідальність сторін, вирішення спорів, термін дії договору тощо.

Відповідно до п.8.1 Договору поруки строк дії цього Договору збігається зі строком дії Договору.

Вказаний Договір поруки підписаний представниками поручителя та кредитора та засвідчений печатками сторін.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поруки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 49 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором (ст. 548 Цивільного кодексу України).

В статті 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Окрім того, виходячи зі змісту положень вказаної статті Цивільного кодексу України суд зазначає, що метою укладення договору поруки є отримання кредитором додаткових гарантій виконання зобов`язання за основним договором, оскільки у випадку невиконання основного зобов`язання боржником вказане зобов`язання підлягає виконанню поручителем.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Таким чином, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами Договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, а саме Договору № 63249012 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.12.2018 року.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Так, за умовами п.5.2 Договору поруки після виконання поручителем зобов`язання боржника за основним договором до поручителя, що виконав таке зобов`язання, переходять усі права кредитора за основним договором.

Поручитель зобов`язаний протягом 10 днів з дня виконання зобов`язання у письмовій формі повідомити про боржника, зазначивши дату, суму і форму виконання та надати завірені копії документів, що підтверджують таке виконання (п.5.3 Договору поруки).

За приписами ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Такий висновок узгоджується із загальними підставами заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), викладеними, зокрема, в пункті 3 частини першої статті 512 ЦК України.

Відповідно до п.5.4 Договору поруки у поручителя, що виконав вимоги зобов`язання, виникає право вимоги до боржника у повному обсязі виконаного поручителем зобов`язання на користь кредитора, а боржник зобов`язаний виконати зобов`язання перед поручителем протягом 10 днів з дня одержання боржником від поручителя повідомлення про платіж.

Судом встановлено за матеріалами справи та зазначено позивачем в позовній заяві, що на виконання умов Договору поруки ОСББ "Зарічна 1В" як поручителем було перераховано на рахунок ТОВ "Київські Енергетичні Послуги» грошові кошти в загальній сумі 49 651,36 грн., а саме платіжним дорученням № 31 від 23.04.2019 року на суму 10000,00 грн. та платіжним дорученням № 32 від 23.04.2019 року на суму 39 651,36 грн., із зазначенням призначення платежу «оплата від ОСББ «Зарічна 1В» за активну ел. енергію згідно дог. Поруки від 23.04.19 р. (рах-факт № 62349012/3/1 від 01.04.19 р…)», копії яких наявні в матеріалах справи.

Факт отримання вказаних коштів ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" та зарахування їх в рахунок погашення заборгованості відповідача за спірним Договором та зарахування на особовий рахунок останнього № 63249012 підтверджується, зокрема, наявною в матеріалах справи копією листа третьої особи № 25/4/12/28731 від 20.12.2019 року.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 556 ЦК України та умови п. 5.4. Договору поруки у ОСББ «Зарічна 1В» як кредитора виникло право вимоги до боржника -ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» в розмірі виконаного зобов`язання за Договором в сумі 49 651,36 грн.

Позивач 03 грудня 2019 року звернувся до відповідача з вимогою № 11/В1 від 29 листопада 2019 року про сплату боргу в сумі 49 651,36 грн.згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України, копія якої наявна в матеріалах справи.

Факт надсилання вимоги відповідачеві та отримання її відповідачем 05.12.2019 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 03.12.2019 року, накладної № 130 від 03.12.2019 року, опису вкладення від 03.12.2019 року та витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження вказаного поштового відправлення.

В подальшому у зв`язку з несплатою вказаної суми позивач звернувся 24 грудня 2019 року до ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» із повторною вимогою про сплату боргу № 18/В1 від 18.12.2019 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

Вказана вимога була направлена на адресу ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» цінним листом № 491 від 24.12.2020 року та згідно витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження вказаного поштового відправлення отримана адресатом 26.12.2019 року.

Проте, вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення, зазначена сума заборгованості сплачена ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» не була.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем в позовній заяві, свої зобов`язання щодо сплати ОСББ "Зарічна 1В" як поручителю грошових коштів в сумі 49651,36 грн. у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору поруки відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі, яку останній просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, а також письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору № 63249012 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.12.2018 року та Договору поруки від 23.04.2019 року та/або їх окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірних Договорів на час їх підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.

В свою чергу з урахуванням абзацу першого частини другої статті 207, частини першої статті 547 та статті 553 ЦК України суд зазначає, що договір поруки є чинним за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем.

Обов`язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не встановлений та не випливає із загального змісту правовідносин поруки, якщо тільки сторони не передбачили в самому договорі обов`язкової згоди боржника.

За загальним правилом, волевиявлення боржника щодо укладення договору поруки не є обов`язковим, а відтак у силу статей 203, 215, 553 ЦК України відсутність згоди боржника не порушує умов дійсності договору поруки, оскільки не є його істотною умовою, та не є підставою для визнання недійсним договору поруки, укладеного поручителем та кредитором боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.08.2018 року у справі № 910/174/17 та від 03.10.2018 року у справі № 910/972/18.

Водночас суд зазначає, що з урахуванням частини другої статті 556 та пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України наслідком виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що уклавши Договір поруки від 23.04.2019 року, сторонами досягнуто взаємної згоди щодо усіх його істотних умов та вказаний договір був укладений у повній відповідності із вимогами законодавства.

Враховуючи вищевикладене суд наголошує, що Договір поруки від 23.04.2019 року укладався між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги» за взаємною згодою та за відсутності законодавчих заборон на укладення такого правочину, у відповідності до принципу свободи договору, а отже є належною підставою виникнення відповідних взаємних прав та обов`язків сторін.

Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог з посиланням на ненастання строку виконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої активної електричної енергії за Договором, виконання якого забезпечене Договором поруки, суд зазначає, що укладання та виконання Договору поруки не змінює обсягу відповідальності боржника, а також не встановлює строк виконання зобов`язання зі сплати поручителем.

Окрім цього строки виконання зобов`язання з оплати відповідачем як колективним побутовим споживачем поставленої за Договором електричної енергії встановлені умовами вказаного правочину і комерційної пропозиції, та передбачають здійснення оплати за спожиту електричну енергію у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, яким є календарний місяць.

Також не приймаються до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність заборгованості за спірним Договором, а також наявність підписаних ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» та ТОВ «Київські енергетичні послуги» актів прийняття - передавання товарної продукції №63249012/5/1 від 31.05.2019 року за травень 2019 року, №63249012/6/1 від 30.06.2019 року, відповідно яких проведено коригування нарахувань за спожиту електричну енергію за розрахункові періоди січень - травень 2019 року та загальна сума нарахувань спожитої електричної енергії зменшена на 401 261,54 грн., оскільки як вбачається зі змісту останніх вказані акти складені на виконання умов Договору № 632499012ПВ про постачання електричної енергії споживачу від 03.12.2018 року, укладеного між ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» та ТОВ «Київські енергетичні послуги», в той час як правовідносини сторін виникли на підставі спірного Договору № 63249012 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.12.2018року, виконання якого забезпечено Договором поруки.

Так, в матеріалах справи наявний укладений між ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» та ТОВ «Київські енергетичні послуги» Договір № 63249012 про постачання електричної енергії споживачу від 03.12.2018 року, згідно якого регулюється постачання електричної енергії по засобам обліку ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» на комерційні потреби (нежитлові приміщення).

Отже, акти прийняття - передавання товарної продукції, укладені в рамках іншого договору, жодним чином не стосуються зобов`язань відповідача за Договором №63249012 від 01.12.2018 року.

Окрім цього наданий відповідачем складений відповідно до Договору № 63249012 від 01.12.2018 року акт № 63249012/6/1 від 30.06.2019 року, згідно якого вбачається коригування нарахувань за квітень 2019 року на суму 92 110,20 грн. та за травень 2019 року на суму 155 708,00 грн., не може бути прийнятий судом в якості належних доказів відсутності заборгованості за спожиту електричну енергію, зважаючи на здійснення позивачем перерахування коштів за Договором поруки саме на погашення заборгованості ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» по рахунку від 01.04.2019 року за березень 2019 року.

Зокрема, як зазначено позивачем та свідчать матеріали справи, перерахування грошових коштів ОСББ «Зарічна 1В» на рахунок ТОВ «Київські Енергетичні Послуги" згідно платіжних доручень № 31 та № 32 від 23.04.2019 року здійснювалась згідно виставленого відповідно до Договору № 63249012ПУ від 01.12.2018 року рахунку № 63249012/3/1, виданого 01.04.2019 року, за яким сума боргу відповідача перед третьою особою за березень 2019 року складала 109 772,08 грн.

Будь - яких доказів подальших коригувань нарахувань за березень 2019 року, звернень ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» до ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» щодо проведення перерахунку зазначеної суми нарахувань за березень 2019 року за Договором № 63249012ПУ від 01.12.2018 року сторонами суду не надано.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зокрема, як вже було встановлено вище судом, відповідач в порушення умов Договору № 63249012ПУ від 01.12.2018 року не здійснив сплату вартості активної електричної енергії, заборгованість з якої погашена позивачем на підставі Договору поруки, у визначені законодавством та Договором поруки строки, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за Договором поруки та Договором у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів оплати вартості активної електричної енергії на зальну суму 49651,36 грн. відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України у вказаній сумі підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (вул.Січових Стрільців, 21, оф.501, м. Київ, 04053, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (вул.Зарічна,1-В, м. Київ, 02132, ) 49 651,36 грн. (сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят одну грн. 36 коп.) боргу та 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 22 січня 2021 року.

Суддя А.М.Селівон