РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2020Справа № 910/14467/20

За позовомАкціонерного товариства «Універсал Банк»
доАкціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
провизнання зобов`язання припиненим та зобов`язання вчинити дії

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачане з`явилися
від відповідачаОСОБА_2
від третьої особине з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», в якому просить суд: визнати припиненим Договір іпотеки, укладений між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І., реєстровий номер 2602-2603; зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» здійснити дії по припиненню чинності та виведення записів про обтяження нежитлового приміщення кафе-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності АТ «Універсал Банк», а саме:

- реєстраційний номер обтяження 4208894 від 12.12.2006 18:02:26, тип обтяження іпотека, підстава обтяження - договір іпотеки №2602-2603 від 12.12.2006, нотаріус Вімерт В.І.;

- реєстраційний номер обтяження 4208803 від 12.12.2006 17:55:58, тип обтяження заборона на нерухоме майно, підстава обтяження - договір іпотеки №2602-2603 від 12.12.2006 нотаріус Вімерт В.І.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем були проігноровані вимоги ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» і не здійснено дій, направлених на припинення записів про обтяження та запису про іпотеку вищевказаного нерухомого майна. При цьому, як зазначає позивач, дане майно набуто ним у власність в порядку ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» і наразі саме він є власником такого нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/14467/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, призначено підготовче засідання у справі на 04.11.2020.

21.10.2020 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 03.11.2020.

03.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, який прийнято судом до розгляду.

У підготовчому засіданні 04.11.2020 було оголошено перерву до 19.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 відповідача та третю особу повідомлено про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 19.11.2020.

10.11.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

19.11.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2020.

10.12.2020 до початку судового засідання від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Вказане клопотання судом задоволено.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що він не є уповноваженою особою, що здійснює державну реєстрацію прав та їх обтяжень та ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; ст. 4 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на 26.12.2007, не містить норм, які б зобов`язували іпотекодержателя звертатись до державного реєстратора із заявою про реєстрацію припинення іпотеки; подана позивачем позовна заява не містить ефективного способу поновлення порушених прав.

Третя особа представників у судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Універсал Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL1304 (надалі - Кредитний договір №BL1304), за умовами якого Банк зобов`язався надавати позичальнику кредитні послуги в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті 79000,00 доларів США. В рамках виконання даного кредитного договору між його сторонами було укладено додаткову угоду №BL1304-К/1 від 26.12.2007, за якою позичальнику було надано кредит в рамках ліміту в сумі 60000,00 доларів США, а 28.01.2008 між позивачем та третьою особою було укладено додаткову угоду №BL1304/BL1733-К, відповідно до якої третя особа отримала кредит в сумі 19000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №BL1304 26.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 3176-3177 (надалі - Договір іпотеки від 26.12.2007), відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: кафе-магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 258,0 кв.м (надалі - майно).

Разом з тим, як свідчать обставини справи, станом на дату передачі майна в іпотеку (26.12.2007) вказане нерухоме майно перебувало в іпотеці ЗАТ КБ «Приватбанк» згідно з Договором іпотеки від 12.12.2006 (надалі - Договір іпотеки), строком до 10.12.2009, про що зазначено в п. 1.4 Договору іпотеки від 26.12.2007.

При цьому, листом №1-893 від 24.12.2007 відповідач повідомив позивача про те, що він не заперечує проти укладення іпотеки другої черги майна третьої особи - нежитлового приміщення кафе-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за умови, що кошти, отримані третьою особою у позивача будуть спрямовані на повне погашення заборгованості третьої особи перед відповідачем за кредитним договором №К084-06/Ф від 11.12.2006.

Отже, нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення кафе-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було передано позивачу відповідно до укладеного договору іпотеки між позивачем та третьою особою, у іпотеку наступної черги.

В подальшому, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору позивач звернуся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за відповідним кредитним договором.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2013 у справі №303/6807/13-ц позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 1028190,53 грн заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 26.12.2007 № BL1304 та укладених до нього додаткових угод від 26.12.2007 №BL1304-К/1 та від 28.01.2008 №BL1304/BL1733-К.

З метою примусового виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2013 у справі №303/6807/13-ц Мукачівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області було відкрито виконавче провадження № 45506413.

В рамках зазначеного виконавчого провадження на нерухоме майно - нежитлове приміщення кафе-магазину, загальною площею 258,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було звернуто стягнення та передано на реалізацію.

Згідно Протоколу проведення електронних торгів №308098 від 28.12.2017 електроні торги визнані такими, що не відбулися, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція.

Позивач як іпотекодержатель відповідного нерухомого майна, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», виявив бажання залишити за собою нереалізований на прилюдних торгах предмет іпотеки.

Відповідно до Акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 24.01.2018 предмет іпотеки передано стягувачу у рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом за початковою вартістю нереалізованого арештованого майна, за якою воно було передано на реалізацію, яка складає 548508,00 грн.

На підставі вказаного акта 25.01.2018 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за №91, та зареєстровано за позивачем право власності на відповідне майно.

Як зазначає позивач, здійснюючи 10.01.2019 планову перевірку майна на предмет наявності на ньому обтяжень було встановлено, що вказане вище нерухоме майно і досі є обтяженим іпотекою відповідача та відповідним записом про заборону:

- запис про іпотеку: 24536001 дата перенесення: 25.01.2018 року. Відомості з Державного реєстру іпотек: реєстраційний номер обтяження 4208894 від 12.12.2006 року. Підстава - договір іпотеки № 2602-2603 від 12.12.2006 року;

- запис про обтяження: 24535984 дата перенесення 25.01.2018 року. Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 4208803 від 12.12.2006 року. Підстава - договір іпотеки № 2602-2603 від 12.12.2006 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що враховуючи факт спливу строку дії Договору іпотеки від 12.12.2006, а також припинення основного зобов`язання, наявні підстави стверджувати, що іпотека відповідача є припиненою.

Листом від 26.12.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій, посилаючись на ст. 4 Закону України «Про іпотеку», просив звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки за договором іпотеки №2602-2603 від 12.12.2006, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

У відповідь на вказану заяву відповідач зазначив, що інформація щодо відносин, які виникають між АТ КБ «Приватбанк» та клієнтами в процесі обслуговування, є банківською таємницею, яка може бути розкрита в порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління Національного банку України 14.07.2006 №267, а тому зняти обтяження можливо за зверненням клієнта в Банк.

В рамках даної справи позивачем заявлено вимоги про визнання припиненим Договору іпотеки, укладеного між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І., реєстровий номер 2602-2603, та зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» здійснити дії по припиненню чинності та виведення записів про обтяження нежитлового приміщення кафе-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності АТ «Універсал Банк».

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення Договору іпотеки) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що кредитний договір №К084-06/Ф від 11.12.2006, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», погашений 26.12.2007, а договір іпотеки №2602-2603 від 12.12.2006 - закритий; таким чином зобов`язання за договором іпотеки №2602-2603 від 12.12.2006, як і сам договір, є припиненими в силу приписів законодавства та умов договору через належне виконання кредитних зобов`язань третьою особою.

Таким чином, факт припинення зобов`язань за договором іпотеки від 12.12.2006, укладеним між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , відповідачем визнається і не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Наведені висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

З огляду на те, що факт припинення Договору іпотеки, укладеного між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І., реєстровий номер 2602-2603 відповідачем визнається та як до моменту звернення позивача з даним позовом до суду, так і в ході розгляду справи не оспорювався, в даному випадку з боку відповідача відсутнє порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів позивача, а тому підстави для задоволення вимог позивача про визнання Договору іпотеки припиненим відсутні.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» здійснити дії по припиненню чинності та виведення записів про обтяження нежитлового приміщення, суд зазначає, що редакція ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (на яку позивач посилається в обґрунтування позовних вимог), чинна на момент припинення іпотечного договору, не передбачала обов`язку іпотекодержателя звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою (як це передбачено в нині чинній редакції).

Більш того, суд також наголошує, що позивачем невірно обрано спосіб захисту прав.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Тобто у кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Однак вимоги позивача в цій частині носять занадто загальний, абстрактний характер. Позивач не конкретизував, які саме дії слід вчинити відповідачу задля забезпечення поновлення прав позивача. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.01.2021.

Суддя Ю.М. Смирнова