РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.12.2020Справа № 910/4196/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Єременок О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом приватного підприємства "Айснет" до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління ДПС у м. Києві та Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування арешту та розшуку, а також припинення податкової застави,

за участі представників:

позивача: Чугуєнка Д.В.;

відповідача: не з`явився;

Головного управління ДПС у м. Києві: не з`явився;

Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2020 року приватне підприємство "Айснет" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (далі - Товариство) про скасування арешту, накладеного постановою Головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ) про арешт та розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 54734635 з виконання виконавчого листа Теребовлянського районного суду Тернопільської області про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 грошової суми в частині автомобіля марки ЗАЗ, модель Lanos, тип: спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, 2015 року випуску, номер кузову (шасі): НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий; скасування розшуку цього автомобіля, накладеного постановами Відділу від 14 червня 2018 року та 3 березня 2020 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 54734635; а також припинення податкової застави вищенаведеного транспортного засобу, переданого Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві в податкову заставу на підставі акту опису від 22 жовтня 2018 року за № 318/26-15-17-02-17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 березня 2020 року позовну заяву приватного підприємства "Айснет" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4196/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 23 квітня 2020 року. Крім того, цією ухвалою до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено Головне управління ДФС у м. Києві та Відділ.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року 9/рс-186/20, судове засідання у справі № 910/4196/20, призначене на 23 квітня 2020 року, було знято з розгляду, про що учасників справи було завчасно повідомлено на офіційній вебсторінці Господарського суду міста Києва.

Враховуючи послаблення постановами Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 року № 343 та від 14 травня 2020 року № 377 протиепідеміологічних карантинних заходів, підготовче судове засідання у справі № 910/4196/20, з урахуванням положень частини 4 статті 120 ГПК України, було призначено на 2 липня 2020 року, про що її учасників було повідомлено відповідними ухвалами від 29 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 2 липня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 23 липня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 липня 2020 року підготовче засідання відкладено на 3 вересня 2020 року.

У судовому засіданні 3 вересня 2020 року протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати строк підготовчого провадження у даній справі було продовжено на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 вересня 2020 року підготовче засідання відкладено на 8 жовтня 2020 року. Крім того, даною ухвалою замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у даній справі, - Головне управління ДФС у м. Києві, його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві.

У судовому засіданні 8 жовтня 2020 року протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 8 жовтня 2020 року підготовче провадження у справі № 910/4196/20 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 22 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні 22 жовтня 2020 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи до 19 листопада 2020 року.

У той же час судове засідання у справі № 910/4196/20, призначене на 19 листопада 2020 року, не відбулося в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Павленка Є.В.

Оскільки підстави, у зв`язку з якими не відбулося вказане судове засідання, відпали, суд, ухвалами від 15 грудня 2020 року повідомив сторін про призначення розгляду цієї справи по суті на 24 грудня 2020 року.

У судовому засіданні 24 грудня 2020 року представник Підприємства підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов Підприємства, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 12 червня 2019 року в справі № 910/4115/19 за Підприємством визнано право власності на предмет лізингу за договором фінансового лізингу від 22 березня 2016 року № 003277, а саме: автомобіль марки ЗАЗ, модель Lanos, тип спеціалізований вантажний фургон малотонажний-В, рік випуску 2015, номер шасі НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий.

На час розгляду даного спору вказане судове рішення набрало законної сили та не скасовано у встановленому законом порядку.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи свій позов у частині скасування арешту на вищезазначений автомобіль, який належить позивачу на праві власності, останній зазначив, що вказаний захід з примусового виконання рішення було вчинено на підставі постанови Головного державного виконавця Відділу про арешт та розшук майна Товариства у виконавчому провадженні № 54734635 з виконання виконавчого листа Теребовлянського районного суду Тернопільської області про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 110 000,00 грн. У той же час у своєму позові Підприємство чітко не вказало дати такої постанови.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З метою з`ясування дійсних обставин справи, ухвалою суду від 23 липня 2020 року було задоволено клопотання позивача про витребування у Відділу належним чином засвідчених копій: постанови про розшук майна боржника від 14 червня 2018 року ВП № 54734635, постанови про розшук майна боржника від 3 березня 2020 року ВП № 54734635 та постанови про арешт майна боржника у ВП № 54734635.

На виконання вимог даної ухвали у серпні 2020 року на адресу суду надійшла заява начальника Відділу Ярушевської Ірини Ігорівни, до якої було долучено належним чином засвідчені копії: постанови від 23 березня 2017 року ВП № 52311573 про арешт майна боржника, винесеної державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Діордієвою Анастасією Валеріївною по виконавчому листу № 348/1475/15-ц, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з Товариства 20 000,00 грн. на користь ОСОБА_2 , а також постанов про розшук майна від 14 червня 2018 року ВП № 54734635 та від 3 березня 2020 року ВП № 54734635.

Будь-яких доказів того, що в рамках ВП № 54734635 була винесена постанова про арешт майна відповідача, до складу якого також потрапив спірний автомобіль, вищевказаною посадовою особою Відділу надано не було. Такі докази також не були надані й самим позивачем та відсутні в матеріалах даної справи.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивачем у встановленому законом порядку не було надано доказів винесення Головним державним виконавцем Відділу постанови про арешт майна відповідача в рамках ВП № 54734635, до якої також потрапив приналежний позивачу спірний автомобіль, і такі докази відсутні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість даної вимоги, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині слід відмовити.

Крім того, Підприємство просило скасувати розшук, оголошений постановами від 14 червня 2018 року ВП № 54734635 та від 3 березня 2020 року ВП № 54734635, в частині вищевказаного автомобіля.

Зі змісту вказаних постанов, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах даної справи, вбачається, що в рамках ВП № 54734635 по виконанню виконавчого листа від 15 серпня 2017 року № 606/700/17 Теребовлянського районного суду Тернопільської області про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 110 000,00 грн., було накладено арешт на майно відповідача, до складу якого було також включено автомобіль марки ЗАЗ, модель Lanos, тип спеціалізований вантажний фургон малотонажний-В, рік випуску 2015, номер шасі НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий, який належить позивачу.

Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За умовами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 3 статті 36 Закону визначено, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Враховуючи те, що позивач є власником спірного автомобіля, на який неправомірно було винесено вищезазначені постанови про його розшук, і в матеріалах даної справи відсутні докази скасування або припинення такого розшуку, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про скасування розшуку даного автомобіля, оголошеного постановами Головного державного виконавця Відділу від 14 червня 2018 року ВП № 54734635 та від 3 березня 2020 року ВП № 54734635, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Судом також встановлено, що на підставі акта опису від 22 жовтня 2018 року № 318/26-15-17-02-17, складеного податковим керуючим Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві, вищезазначений автомобіль було передано в податкову заставу як майно відповідача.

Відповідно до пункту 14.1.155 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань (пункт 89.1 ПК України).

Пунктом 89.2 ПК України визначено, що право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Припинення податкової застави врегульовано статтею 93 ПК України, згідно з якою: майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження (пункт 93.1); підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті (пункт 93.2); порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 93.3); у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу (пункт 93.4).

З викладених вище правових норм слідує, що податкова застава виникає у випадку несплати особою податків грошового зобов`язання та пені, поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, і припиняється у випадках, визначених пунктом 93.1 ПК України.

Однак власником майна, яке перебуває у податковій заставі (спірного автомобіля), є особа, відмінна від особи, яка не виконала зобов`язання щодо сплати податків, і перебування вказаного майна у податковій заставі фактично перешкоджає його власнику - позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

При цьому Підприємство, як власник майна, позбавлено права вимагати виключення спірного майна з податкової застави у позасудовому порядку, оскільки ПК України така підстава для виключення майна з податкової застави не передбачена.

Оскільки позивач є власником майна, що знаходиться в податковій заставі з відміткою заборони про його відчуження і такі обставини перешкоджають даній особі на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин вимоги Підприємства підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати розшук, оголошений постановами головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14 червня 2018 року та 3 березня 2020 року про розшук майна у виконавчому провадженні № 54734635 з виконання виконавчого листа Теребовлянського районного суду Тернопільської області про стягнення товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 грошової суми в частині автомобіля марки ЗАЗ, модель Lanos, тип спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, 2015 р.в., номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий.

Припинити податкову заставу автомобіля марки ЗАЗ, модель Lanos, тип спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, 2015 р.в., номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий, переданого Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві в податкову заставу на підставі акту опису від 22 жовтня 2018 року за № 318/26-15-17-02-17.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (01133, місто Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/7, к. 613; ідентифікаційний код 38865527) на користь приватного підприємства "Айснет" (21019, місто Вінниця, вулиця Якова Шепеля, будинок 72; ідентифікаційний код 30247811) 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 4 січня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко