ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020м. ДніпроСправа № 904/3391/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А, ідентифікаційний код 30600592; e-mail: )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" (49600, м. Дніпро, вул. Ударників, буд. 27, ідентифікаційний код 31659923; e-mail:)

про стягнення 41 242 грн. 78 коп.

без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№2974/20 від 24.06.2020р.), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" 41 242 грн. 78 коп., що складає 34 524 грн. 00 коп. - попередньої оплати, сплаченої за договором від 07.08.2019р. № 07/08-19 на проектно-вишукувальні роботи, та 6 718 грн. 78 коп. - неустойки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (замовник) укладено договір на проектно-вишукувальні роботи № 07/08-19 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору за дорученням замовника виконавець зобов"язується виконати такі проектно-вишукувальні роботи: "Розробка проектно-вишукувальної документації на будівництво навісу від атмосферних опадів над залізничними коліями № 40 (інв.№21/0000) довжиною 45 метрів та № 107 (інв.№21/0000) довжиною 45 метрів станції ЦОП ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" дільниці технічного обслуговування "Павлоградвугілля" вагонного депо Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії ТОВ "ЛЕМТРАНС", згідно завдання на проектування (Додаток № 1 до договору), у відповідності з ДБН А.2.2 3.2014, а замовник зобов"язується прийняти і оплатити виконані роботи. Після виконання зазначених робіт виконавець проходить державну експертизу робочого проекту (вартість якої визначається у Додатковій угоді до договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що вартість робіт складає 95 900 грн. 00 коп. без урахування ПДВ, 115 080 грн. 00 коп. з ПДВ. Вартість проведення державної експертизи проектно-вишукувальної документації визначається у Додатковій угоді до договору, що підписується відповідно до п. 1.1. договору.

Вартість робіт визначається у відповідності з ДСТУ Б.Д.1.1-7:2013 та на підставі зведеного кошторису на проектні і вишукувальні роботи (Додаток № 2 до договору).

За умовами п. 3.1. договору виконавець розпочинає виконання робіт після взаємного підписання договору та завдання на проектування (Додаток № 1 до договору).

Згідно з п. 3.2. договору термін виконання робіт та проходження державної експертизи проектно-вишукувальної документації складає: 75 календарних днів від дати підписання договору.

Відповідно до п. 4.1. договору виконання робіт та проведення державної експертизи проектно-вишукувальної документації за договором підтверджується підписанням сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт, який оформлюється у такому порядку:

4.1.1. у строки, зазначені у договорі, виконавець передає замовнику за накладною проектно-вишукувальну документацію, з додаванням акту здачі-приймання виконаних робіт (на повний обсяг проектно-вишукувальної документації (робоча документація), після отримання позитивного експертного звіту та необхідних узгоджень з відповідними організаціями). Документація надається у п"яти примірниках: чотири примірника на паперових носіях та один примірник на електронному носієві.

4.1.2. замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту здачі-приймання виконаних робіт перевіряє документацію та в разі відсутності зауважень підписує акт здачі-приймання виконаних робіт.

4.1.3. у разі виникнення у замовника зауважень до виконання робіт сторонами складається акт з переліком заперечень і термінами їх усунення.

За умовами п. 5.1. договору оплата здійснюється поетапно:

- 30% вартості робіт, що визначена у першому абзаці п. 2.1. договору, шляхом попередньої оплати на підставі отриманого рахунку;

- 70% вартості робіт, що визначена у першому абзаці п. 2.1. договору, та вартість проведення державної експертизи проектно-вишукувальної документації, яка визначається у Додатковій угоді до договору, протягом 20 календарних днів з дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт на підставі отриманого рахунку.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що замовник перераховує грошові кошти на рахунок виконавця у визначений строк у даному договорі.

Згідно з п. 6.2. договору виконавець зобов"язаний: своєчасно виконати усі роботи за обсягом, що передбачено договором (6.2.1); здати робочу документацію замовникові у порядку, що відповідає вимогам цього договору (6.2.2); пройти державну експертизу проектно-вишукувальної документації та отримати позитивний відгук (6.2.3); протягом 5 календарних днів після виконання робіт виконавець передає замовнику за накладною проектно-вишукувальну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт (6.2.6).

Договір набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками і діє до 31.12.2019р. (п. 7.1. договору).

За умовами п. 8.4. договору у разі порушення строків виконання робіт, передбачених договором, замовник має право вимагати від виконавця сплати, а виконавець зобов"язаний сплатити замовнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період затримки, від вартості невиконаних у строк робіт за кожен день прострочення.

Згідно з п. 8.5. договору у разі, якщо роботи були зроблені невчасно або виконуються настільки повільно, що закінчення їх в терміни, визначені договором, неможливе - замовник може розірвати договір і вимагати відшкодування збитків відповідно до ст.ст. 612, 849 Цивільного кодексу України.

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був виконати передбачені договором роботи у строк до 21.10.2019р. включно.

03.10.2019р. позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку № 16/01-19 від 16.09.2019р. здійснив попередню оплату у розмірі 34 524 грн. 00 коп. (30% вартості робіт), що підтверджується платіжним дорученням № 8210 від 03.10.2019р. (а.с. 52, 53).

Позивач зазначає, що відповідач не виконав роботу у визначений договором строк, а договір припинив свою дію 31.12.2019р.

У зв"язку з цим позивач 11.01.2020р. надіслав відповідачу лист за № 17 від 10.01.2020р. з вимогою негайно повернути передплату у розмірі 34 524 грн. 00 коп. (а.с. 65-68). Вказаний лист відповідач отримав 15.01.2020р. (а.с. 69), проте відповіді на лист не надав, попередню оплату не повернув.

Крім того, 17.01.2020р. позивач надіслав відповідачу претензію за № 41 від 16.01.2020р. з вимогою негайно повернути передплату у розмірі 34 524 грн. 00 коп. та сплатити неустойку у розмірі 6 718 грн. 78 коп. (а.с. 70-74). Вказану претензію відповідач отримав 20.01.2020р. (а.с. 75), проте відповіді на претензію не надав.

На підставі п. 8.4. договору позивач нарахував неустойку у розмірі 6 718 грн. 78 коп., за період з 22.10.2019р. по 31.12.2019р.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору на проектно-вишукувальні роботи, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був виконати передбачені договором роботи у строк до 21.10.2019р. включно.

Однак матеріали справи не містять підписаного обома сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт згідно з п. 4.1. договору.

Отже, суд доходить висновку, що відповідач не виконав роботи у визначений договором строк.

11.01.2020р. позивач надіслав відповідачу лист за № 17 від 10.01.2020р. з вимогою негайно повернути передплату у розмірі 34 524 грн. 00 коп. (а.с. 65-68). Вказаний лист відповідач отримав 15.01.2020р. (а.с. 69).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання відповідачем відповіді позивачу на вказаний лист.

Згідно з ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Враховуючи те, що договір припинив свою дію 31.12.2019р., отримані відповідачем кошти у розмірі 34 524 грн. 00 коп. підлягають поверненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав або коли така підстава згодом відпала.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, строк повернення грошових коштів у розмірі 34 524 грн. 00 коп. є таким, що настав 22.01.2020р.

На момент розгляду справи доказів виконання робіт або повернення грошових коштів у розмірі 34 524 грн. 00 коп. позивачу відповідачем не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 34 524 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 6 718 грн. 78 коп., за період з 22.10.2019р. по 31.12.2019р., суд зазначає таке.

За нормами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами п. 8.4. договору у разі порушення строків виконання робіт, передбачених договором, замовник має право вимагати від виконавця сплати, а виконавець зобов"язаний сплатити замовнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період затримки, від вартості невиконаних у строк робіт за кожен день прострочення.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку неустойки порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено, у зв"язку з чим неустойка у розмірі 6 718 грн. 78 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

За встановлених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статями 123, 129, 178, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А, ідентифікаційний код 30600592; e-mail: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" (49600, м. Дніпро, вул. Ударників, буд. 27, ідентифікаційний код 31659923; e-mail:) про стягнення 41 242 грн. 78 коп. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" (49600, м. Дніпро, вул. Ударників, буд. 27, ідентифікаційний код 31659923) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А, ідентифікаційний код 30600592) 34 524 грн. 00 коп. (тридцять чотири тисячі п"ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.) - сплаченої попередньої оплати, 6 718 грн. 78 коп. (шість тисяч сімсот вісімнадцять грн. 78 коп.) - неустойки та 2 102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) - витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України,

30.12.2020.