ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 грудня 2020 року Справа № 903/756/20

за позовом: Фізичної особи-підприємця Плахотнюка Олександра Васильовича, с.Стара Прилука, Липовецький район, Вінницька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЕКО-АКТИВ», с.Прилісне, Маневицький район, Волинська область

про стягнення 73 386 грн. 05 коп.

Суддя Шум М.С.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

встановив: Фізична особа-підприємець Плахотнюк Олександр Васильович в позовній заяві до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЕКО-АКТИВ» просить суд стягнути з відповідача 73 386 грн. 05 коп. з яких 64 000 грн. 00 коп. основного боргу, 2 058 грн. 18 коп. 3% річних, 1 610 грн. 46 коп. втрат від інфляції, 9 386 грн. 05 коп. пені, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті наданих послуг згідно з договором про виконання робіт за №02082019/2 від 02.08.2019

Ухвалою суду від 16.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу в порядку ст.251 ГПК України подати суду: відзив на позов, всі письмові та інші докази, що підтверджують заперечення проти позову; надіслати позивачу копію відзиву та долучені до нього документи, докази відправки представити суду. Встанлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачу) та заперечень (відповідачу) якщо такі будуть подані протягом 15 днів з дня вручення.

Відповідач ухвалу суду отримав 22.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень №993 (а.с.34) .

Відзив відповідача на адресу суду станом на 28.12.2020 не надходив. Водночас, до суду 27.11.2020 від відповідача надійшло клопотання, яким останній повідомив , що на даний час між сторонами відбуваються переговори щодо врегулювання спору. Просить надати час для можливого укладення мирової угоди.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

02.08.2020 між Фізичною особою-підприємцем Плахотнюком Олександром Васильовичем (Позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЕКО-АКТИВ» (Відповідач, замовник) укладено Договір №02082019/2 на виконання робіт. Відповідно до умов Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язався виконати господарські роботи відповідно до додатку 1 до Договору завантажувально - розвантажувальних робіт.

Згідно з п.3.1. Договору загальна вартість господарських робіт фіксується сторонами в актах приймання - передачі виконаних робіт (надання послуг), виходячи з загальної площі земель, на яких виконавцем були виконані господарські роботи.

Відповідно до п.3.2. Договору Замовник зобов`язався здійснити оплату за виконані роботи на поточний рахунок виконавця протягом двох календарних днів з моменту підписання акту прийому - передачі виконаних робіт.

Як підтверджується матеріалами справи згідно Акту №ОУ-0000047 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 27.08.2019 Сторони узгодили та підписали, що Виконавцем - ФОП Плахотнюком О.В. надано завантажувально - розвантажувальні роботи по договору №02082019/2 від 02.08.2019 на загальну суму 64 000,00 грн. (а.с. 9)

Проте, в порушення умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЕКО-АКТИВ» не виконало взяті на себе зобов`язання щодо проведення повного розрахунку за надані послуги.

20.03.2020 ФОП Плахотнюк О.В. та ТОВ «АГРО-ЕКО-АКТИВ» склали Акт звірки взаємних розрахунків. Відповідно до цього Акту, Відповідач визнав свою заборгованість перед Позивачем по Договору №02082019/2 від 02.08.2019 на суму 64 000,00 грн (а.с.10).

Таким чином, станом на день подання позову до суду заборгованість ТОВ "АГРО-ЕКО-АКТИВ" перед ФОП Плахотнюк О.В. складає 64 000,00 грн, яка відповідачем не сплачена, що і стало підставою звернення з позовом до суду.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК) України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписом ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Докази про припинення дії чи зміну умов договору в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 64 000,00 грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення 2 058,18 грн 3% річних за період з 30.08.2019 по 24.09.2020 та 1 610,46 грн інфляційних втрат за період з за період з 30.08.2019 по 24.09.2020 .

Суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Перевірка правильності розрахунку інфляційних та 3% річних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 2 058,18 грн 3% річних за період з 30.08.2019 по 24.09.2020 та 1 610,46 грн інфляційних втрат за період з за період з 30.08.2019 по 24.09.2020 .

Стосовно стягнення з відповідача пені в сумі 9 386,05 грн. за період з 30.08.2020 по 29.02.2020 , що нарахована в розмірі подвійної облікової ставки НБУ суд зазначає наступне.

Згідно із ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2 Договору сторони передбачили, що за просточення оплати виконаних робіт Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати протягом всього періоду такого прострочення.

Нарахована позивачем сума пені в розмірі 9 386,05 грн. підставна та підлягає до стягнення з відповідача повністю.

Позивач крім іншого просить стягнути із відповідача 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно зі ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, всупереч вимог ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, позивач не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а орієнтовний розрахунок суми витрат на правничу допомогу не містить розміру витрат за кожним видом послуг і є орієнтовним, а не остаточним.

Таким чином, інформацію щодо орієнтованого розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, не можна вважати детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Наведеного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

З огляду на викладене, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суті (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному об`ємі за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЕКО-АКТИВ» (44614, Волинська обл., Маневицький район, с. Прилісне, вул. Сойне, буд.6Б, ) на користь Фізичної особи - підприємця Плахотнюка Олександра Васильовича ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 73 386 грн. 05 коп. заборгованості, з яких 64 000 грн. 00 коп. основного боргу, 2 058 грн. 18 коп. 3% річних, 1 610 грн. 46 коп. втрат від інфляції, 9 386 грн. 05 коп. пені, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

3. В позові про стягнення 15000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя М. С. Шум