РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2020Справа № 910/12071/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлт-Сіті», Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Перемоги

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», м. Київ

про стягнення збитків у розмірі 910 000,00 грн та усунення перешкод у користуванні майном,

Представники:

від позивача: Яндян Є.А.;

від відповідача: Кирилов М.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рієлт-Сіті» (далі - ТзОВ «Рієлт-Сіті»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»/відповідач) про:

- стягнення збитків у розмірі 910 000,00 грн;

- зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження Товариством з обмеженою відповідальністю «Рієлт-Сіті» майном, що належить на праві власності, а саме будівлею трансформаторної підстанції ТП-6941, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, будинок 26м та будівлею розподільчого пункту РП-450, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, будинок 26н, шляхом звільнення приміщення та демонтажу майна (обладнання, устаткування, приладдя, тощо), що належить Приватному акціонерному товариства «ДТЕК Київські електромережі».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будівель трансформаторної підстанції ТП-6941 та розподільчого пункту РП-450, в яких розташоване обладнання відповідача. ТзОВ «Рієлт-Сіті» зверталось до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» з пропозиціями укласти договір оренди або договір купівлі-продажу цих будівель, проте відповідачем відповіді на ці пропозиції надано не було. Крім того, позивач звертався до відповідача з вимогою добровільно звільнити зазначені будівлі, однак ця вимога відповідачем також не задоволена.

В подальшому, між позивачем та ТзОВ «Рієлтіс Плюс» були укладені договори оренди №8 стосовно будівлі трансформаторної підстанції ТП-6941 та №9 щодо будівлі розподільчого пункту РП-450, проте цими договорами передбачено, що орендар починає сплачувати орендну плату з моменту звільнення приміщення від чужого майна. Отже, позивач вважає, що неправомірні дії відповідача щодо не звільнення будівель від свого майна, позбавили ТзОВ «Рієлт-Сіті» можливості отримати прибуток, який можливо було отримати за укладеними договорами оренди.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.08.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 28.09.2020.

14.09.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість вимог з огляду на те, що спірні будівлі за проектом будувалися виключно для збереження в належному технічному стані електроустаткування, яке належить відповідачу, та з метою захисту об`єкту підвищеної небезпеки від стороннього втручання. На момент придбання спірних будівель позивач був обізнаний про специфіку даних будівель та неможливість їх використання в комерційних цілях. Крім того, відповідач вважає, що договори оренди №8 та №9 містять ознаки фіктивності. Щодо вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди, відповідач зазначає, що позивачем не наведено належних доказів на підтвердження понесення таких збитків, а також не доведено наявності протиправної поведінки відповідача.

23.09.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі №910/12071/20 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/10984/20.

28.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

28.09.2020 суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі з підстав необґрунтованості та відклав підготовче засідання на 02.11.2020.

02.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

02.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача повторно надійшла заява про зупинення провадження у справі №910/12071/20 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/10984/20.

02.11.2020 суд залишив клопотання відповідача про зупинення провадження у справі без розгляду, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.12.2020.

07.12.2020 у судовому засіданні суд оголосив перерву до 21.12.2020 на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України.

21.12.2020 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2007 Акціонерною електропостачальною компанією «Київенерго» надано ТзОВ «Житло Киянам» Технічне рішення № 32685 з робочого проекту електропостачання.

Відповідно до п. 4.4.1. технічного рішення, проектом передбачено спорудження індивідуального РП-10кВ (окремостоячого) двухсекційного, обладнаного камерами КВ-2001 (20шт) з вакуумними вимикачами BB/TEL-10/20/630 (десять лінійних, чотири на силові трансформатори, дві з тр-рами напруги, СВ з АВР, секційний роз`єднувач) та BB/TEL-10/20/1000 (дві ввідні) з 4 тр-ми типу ТМ-1000; РУ-0,4кВ з комірками типу ЩО-90 (2х13шт). Вентиляція камер трансформаторів - природна.

Згідно п. 4.4.2. технічного рішення, проектом передбачено спорудження індивідуального ТП-10кВ (прибудована глухою стіною до фітнес клубу) двухсекційного, обладнаного камерами КВ-2001 (10шт.) з вимикачами ВНП-10/630 (4шт.) і вакуумними вимикачами BB/TEL-10/20/630 (2шт.), з 2 тр-ми типу ТМ-1000 та 2 сухими тр-ми 4GB6044-3DC; РУ-0,4 кВ з комірками типу ЩО-90 (2х13 шт). Живлення трансформаторів Т1 - Т4 КЛ-10кВ ПвЭгаП 3(1х120). Вентиляція камер трансформаторів - природна.

У відповідності до п. 6 технічного рішення, у зв`язку з тим, що КЛ-10кВ, РП-10/0,4кВ, ТП-10/0,4кВ, КЛ-0,4кВ є транзитним електроустаткуванням, до введення об`єкту в експлуатацію вирішити питання передачі на баланс Київенерго вищезазначеного електроустаткування. Укласти договір на оперативно-технічне обслуговування з філіалом Кабельні мережі.

17.10.2011 між ТзОВ «Житло Киянам» (далі - продавець) та ПАТ «Київенерго» (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу № 1779/КМ-57-11, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити на умовах визначених цим договором кабельні лінії (КЛ) 10 кВ та 0,4 кВ та обладнання в розподільчому пункті 450, трансформаторній підстанції 6941.

30.10.2012 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано ТзОВ «Житло Киянам» свідоцтво про право власності на будівлю трансформаторної підстанції ТП-6941 загальною площею 191,3 кв.м., яка розташована в м. Києві по вул. Дніпровська набережна № 26-М (літера А).

Також, 30.10.2012 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано ТзОВ «Житло Киянам» свідоцтво про право власності на будівлю розподільчого пункту РП-450 загальною площею 223,30 кв.м., яка розташована в м. Києві по вул. Дніпровська набережна № 26-Н (літера А).

03.12.2013 Розпорядженням № 1074 Структурного відокремленого підрозділу «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго» у зв`язку з придбанням обладнання та кабельних ліній відповідно до договору купівлі-продажу від 17.10.2011 № 1779/КМ-57-11, укладеного з ТзОВ «Житло Киянам», прийнято в експлуатацію обладнання РП-450, ПТ-6941 та кабельні лінії 10, 0,4 кВ за адресою: вул. Дніпровська набережна, 26, власність - приватна.

05.03.2019 ТБ «Аукціоніст» розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу майна у вигляді цілісного майнового комплексу в порядку ст. 58 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яке належить ТзОВ «Житло Киянам», а саме: будівля трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, буд. 26 м; будівля розподільчого пункту РП-450 загальною площею 223,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, буд. 26-Н.

24.05.2019 позивачем набуто право власності на будівлю розподільчого пункту РП-450, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-Н, загальною площею 223,30 кв.м., що підтверджується свідоцтвом від 24.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстраційним №641 та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно поро реєстрацію права власності за індексним номером 167921881 від 24.05.2019.

Крім того, 24.05.2019 позивачем набуто право власності на будівлю трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-М, що підтверджується свідоцтвом від 24.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстраційним № 642 та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно поро реєстрацію права власності за індексним номером 167931577 від 24.05.2019.

Листом вих. № 6/4-1 від 04.06.2019 позивач повідомив відповідача про те, що є власником двох об`єктів нерухомого майна: будівлі трансформаторної підстанції ТП-6941 і будівлі розподільчого пункту РП-450, та запропонував укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна або договори оренди на ці приміщення.

03.07.2019 відповідач листом № 01/2/01/3-4014 надав відповідь на пропозицію позивача, в якій просив у відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України надати витяги з державного земельного кадастру про земельні ділянки, на яких розташовані будівля ТП-6941 та будівля РП-450 та інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

10.07.2019 позивачем направлено вимогу про добровільне звільнення з приміщень за вих. № 1007/07-01, в якій вимагав добровільно звільнити займані приміщення протягом 10 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

01.11.2019 між ТзОВ «Рієлт-Сіті» (далі - орендодавець) та ТзОВ «Рієлтіс Плюс» (далі - орендар) укладено договір оренди будівлі № 8, відповідно до якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язався прийняти у строкове платне користування будівлю розподільчого пункту РП-450, загальною площею 223,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-Н, яка є власністю орендодавця на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.2019 № 641, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Л.В. та сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Крім того, 01.11.2019 між ТзОВ «Рієлт-Сіті» (далі - орендодавець) та ТзОВ «Рієлтіс Плюс» (далі - орендар) укладено договір оренди будівлі № 9, відповідно до якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язався прийняти у строкове платне користування будівлю трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26м, яка належить орендодавцеві на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 24.05.2019 № 642, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Л.В. та сплачувати орендодавцеві орендну плату.

У відповідності до п. 3.3. цих договорів оренди, на момент передачі в оренду будівлі в ній знаходиться майно, що не належить орендодавцю. Орендодавець бере на себе обов`язок щодо звільнення вищезазначених будівель від чужого майна і приведення будівель у стан придатний для використання орендарем згідно мети договору.

Згідно п. 5.1. договору № 8, розмір місячної орендної плати з урахуванням її індексації складає: 70 000,00 грн без ПДВ.

У відповідності до п. 5.1. договору № 9, розмір місячної орендної плати з урахуванням її індексації складає: 60 000,00 грн без ПДВ.

01.11.2019 між позивачем та ТзОВ «Рієлтіс Плюс» підписані акти приймання-передачі № 1 та № 2 до договору оренди будівлі № 8, а також акти приймання-передачі №1 та № 2 до договору оренди будівлі № 9.

Позивачем та ТзОВ «Рієлтіс Плюс» складені акти № 2 від 30.11.2019 до договорів оренди № 8 та № 9, а також акти №5 від 30.06.2020 до договорів оренди № 8 та № 9, якими сторонами зафіксовано, що в будівлі розподільчого пункту РП-450, загальною площею 223,30 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-Н та будівлі трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-М, знаходиться електрообладнання ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

28.04.2020 позивач звернувся до відповідача з листом № 2804/1, в якому вимагав сплатити збитки в сумі 650 000,00 грн, а також усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ТзОВ «Рієлт-Сіті» майном, що належить останньому на праві приватної власності.

21.05.2020 відповідач листом № 01/1/08/13996 відмовив у задоволенні цієї вимоги.

Отже, позивач вважає, що неправомірні дії відповідача щодо відмови у звільненні будівель, позбавили позивача можливості отримати прибуток, який можливо було отримати за укладеними договорам оренди з ТзОВ «Рієлтіс Плюс» за період з листопада 2019 року по червень 2020 року, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 910 000,00 грн, а також зобов`язання відповідача усунути перешкоди в здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності шляхом звільнення приміщення та демонтажу обладнання, яке належить відповідачу.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення позову зазначає, що будівлі побудовані для збереження в належному технічному стані електроустаткування, яке належить відповідачу та з метою захисту об`єкту підвищеної небезпеки від стороннього втручання. Крім того, на момент придбання спірних будівель позивач був обізнаний про специфіку даних будівель та неможливість їх використання в комерційних цілях.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Приписами статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.

Відповідно до приписів ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Приписами ст. 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, зокрема, упущеної вигоди у розумінні статті 22 ЦК України та статті 224 ГК України, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; наявність збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та збитками; вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Отже, позивач зазначає, що протиправна поведінка відповідача полягає в ухиленні від укладення договору оренди будівель та в ігноруванні вимоги позивача звільнити будівлі, внаслідок чого позивачем понесено збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 910 000,00 грн за період з листопада 2019 року (з моменту укладення з ТзОВ «Рієлтіс Плюс» договорів оренди № 8 та № 9 від 01.11.2019) по червень 2020 року.

Судом встановлено, що листом вих. № 6/4-1 від 04.06.2019 позивач повідомив відповідача про те, що є власником двох об`єктів нерухомого майна: будівлі трансформаторної підстанції ТП-6941 та будівлі розподільчого пункту РП-450 та запропонував укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна або договори оренди на ці приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було відмовлено в укладенні цих договорів, а було запропоновано надати у відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України витяги з державного земельного кадастру про земельні ділянки, на яких розташовані будівля ТП-6941 та будівля РП-450 та інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак позивачем не розглянуто вимогу відповідача щодо надання зазначених документів, при цьому укладено договори оренди № 8 та № 9 від 01.11.2019 з ТзОВ «Рієлтіс Плюс».

Ураховуючи викладене, суд не вбачає у діях ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» протиправної поведінки у вигляді відмови в укладенні договорів купівлі-продажу або оренди будівель трансформаторної підстанції ТП-6941 та розподільчого пункту РП-450, відтак суд вважає, що позивачем не наведено достатніх та обґрунтованих доводів на підтвердження протиправної поведінки відповідача внаслідок чого позивачу було заподіяно шкоди у вигляді упущеної вигоди.

За вказаних обставин, суд вважає позовну вимогу ТзОВ «Рієлт-Сіті» про стягнення збитків у розмірі 910 000,00 грн необґрунтованою, відповідно такою, що задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення приміщення трансформаторної підстанції ТП-6941 та розподільчого пункту РП-450 та демонтажу майна, яке належить відповідачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами ст. 319 ЦК України встановлено наступне. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведених правових норм вбачається, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Водночас, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Так, в ст. 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів» наведено наступні визначення.

Об`єкти передачі електричної енергії - повітряні та кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої.

Трансформаторна підстанція - електрична установка відкритого або закритого типу, призначена для розподілу або перетворення електричної енергії.

Охоронні зони об`єктів енергетики - зона вздовж повітряних і кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля.

Пунктом 1.2. Методики обрахування плати за спеціальне використання технологічних електричних мереж затвердженою постановою Національною комісією регулювання електроенергетики України від 12.06.2008 № 691 (далі - Методика) визначено, що трансформаторна підстанція - електрична підстанція, призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів.

Розподільчий (електричний) пункт - електричний розподільчий пристрій, який не входить до складу підстанції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 №209 затверджено Правила охорони електричних мереж (далі - Правила).

Так, п. 1 Правил встановлено, що Правила охорони електричних мереж запроваджуються з метою забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму і використовуються у разі проектування, будівництва та експлуатації електричних мереж, а також під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж.

Електричними мережами, які підлягають охороні згідно з Правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільні пункти і пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать.

Згідно п. 4 Правил, у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів до збереження зазначених об`єктів.

В п. 5 Правил передбачено, що охоронні зони електричних мереж встановлюються, в тому числі, за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

При цьому, пунктом 8 Правил встановлено, що забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, а саме: перебувати стороннім особам на території і в приміщеннях трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, відчиняти двері і люки цих споруд, здійснювати самовільне переключення електричних апаратів та підмикання до електричних мереж; будувати житлові, громадські та дачні будинки; влаштовувати будь-які звалища; складати добрива, корми, торф, солому, дрова, інші матеріали; розпалювати вогнища; розташовувати автозаправні станції або інші сховища пально-мастильних матеріалів; накидати на струмопровідні частини об`єктів електричних мереж і наближати до них сторонні предмети, підніматися на опори повітряних ліній електропередачі, електрообладнання трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, демонтувати їх елементи; саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок; влаштовувати спортивні майданчики для ігор, стадіони, ринки, зупинки громадського транспорту, проводити будь-які заходи, пов`язані з великим скупченням людей, не зайнятих виконанням дозволених у встановленому порядку робіт; запускати спортивні моделі літальних апаратів, повітряних зміїв; здійснювати зупинки усіх видів транспорту (крім залізничного) в охоронних зонах повітряних ліній електропередачі напругою 330 кВ і вище; виконувати роботи із застосуванням ударних механізмів, скидати вантажі масою понад 5 тонн, скидати і зливати їдкі і ті, що спричиняють корозію, речовини, пально-мастильні матеріали (в охоронних зонах підземних кабельних ліній електропередачі); кидати якорі, проходити із закинутими якорями, ланцюгами, лотами, волокушами і тралами (в охоронних зонах підводних кабельних ліній електропередачі).

Відповідно до п. 9 Правил у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд.

З наведених правових норм вбачається, що трансформаторні підстанції та розподільчі пункти є охоронною зоною та мають спеціальний режим охорони та власники майна, в тому числі власники нерухомості, в якій знаходяться об`єкти електричної мережі, використовують свою власність з певними обмеженнями.

При цьому, суд відзначає, що позивач під час придбання об`єктів нерухомості, зокрема, будівлі трансформаторної підстанції ТП-6941 та будівлі розподільчого пункту РП-450, був обізнаний про наявність в цих приміщеннях електрообладнання, яке забезпечує електричною енергією житловий мікрорайон у місті Києві, та про їх спеціальний режим охорони.

Отже, приймаючи до уваги встановлене вище, суд дійшов висновку, що звільнення спірних будівель від обладнання, яке належить відповідачу, призведе до тривалого відключення від електричної енергії житлового мікрорайону у місті Києві з об`єктами соціального значення.

За вказаних обставин, ураховуючи соціальне значення об`єктів нерухомості та електроустаткування, яке знаходиться в них, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги ТзОВ «Рієлт-Сіті» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення приміщення трансформаторної підстанції ТП-6941 та розподільчого пункту РП-450 та демонтажу майна, яке належить ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Повний текст рішення складено 14.01.2021 у зв`язку із перебуванням судді Бондарчук В.В. у відпустці з 28.12.2020 по 08.01.2021.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлт-Сіті» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 14.01.2021.

Суддя В.В. Бондарчук