Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/998/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Гаврилюк А.Г. дов. від 05.09.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Індустрія"

про стягнення 8 207,68 грн

Державне підприємство "Білокоровицьке лісове господарство" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Індустрія" з позовом про стягнення 8 207,68 грн, з яких 7 454,01 грн основного боргу, 454,69 грн інфляційних, 298,98 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору №32/21-12-2018 купівлі-продажу необробленої деревини від 21.12.2018 в частині проведення розрахунку за отриманий товар.

Ухвалою суду від 17.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 906/998/20 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

09.10.2020 від позивача до суду надійшло клопотання від 05.10.2020 вих. №1264 про долучення до матеріалів справи витяг з журналу реалізації (відпустку) деревини за березень 2019, наряд на відпуск лісопродукції № 238 від 15.03.2019 по договору №32/21-12-2018 від 21.12.2018 , акт звірки взаєморозрахунків, та товарно-транспортні накладні.

13.10.2020 від відповідача до суду наданий відзив від 13.10.2020 на позовну заяву, в якому зазначено, що документи, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, зокрема видаткова накладна, ТТН складені в односторонньому порядку позивачем і відомості, які містяться в зазначених документах, не відповідають дійсності. Надана суду позивачем видаткова накладна №ЖТ-0 від 27.03.2019 не містить особистого підпису особи або інших даних, яка від імені ТОВ "Форест-Індустрія" отримала у позивача товар. Зазначена видаткова накладна також не містить підпису особи, яка відпустила товар, що є порушенням ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.97р. №363 встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими правилами. Товарно-транспортну накладку суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Однак, в будь-якому разі товарно-транспортна накладна на перевезення вантажу автомобільним транспортом повинна містити П.І.Б. та особистий підпис особи, яка отримала вантаж.

Товарно-транспортна накладна №ЖТА355956 не містить підпису особи, яка від імені ТОВ "Форест Індустрія" нібито отримала лісопродукцію. Особа з анкетними даними ОСОБА_1 в ТОВ "Форест Індустрія" не працювала і не працює, транспортного засобу, зазначеного в ТТН в товаристві не має.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно розділу 3 укладеного між сторонами договору продавець зобов`язаний протягом 5 робочих днів передати покупцеві товар після отримання на свій рахунок 100% передоплати за партію товару. Тобто, покупець , у даному випадку ТОВ "Форест Індустрія" не могло отримати від продавця лісопродукцію, попередньо не оплативши повну її вартість.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

27.10.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що у ТТН № ЖТА №355913 від 15.03.2019 та №ЖТА 355956 від 27.03.2019 вказано, що лісопродукцію відповідач забирав самостійно автомобілем марки "RENO" державний номер НОМЕР_1 водій ОСОБА_1 та водій ОСОБА_2 .

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2018 по 02.10.2020 вказано що відповідач 18.01.2019 здійснив оплату в сумі 3800,00 грн. Відповідно до р. 2 договору №32/21 -12-2018 від 21.12.2018 сума гарантійного внеску, перерарахована покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні з продажу необробленої деревини перераховується продавцю в якості частини оплати за товар. Тому позивач вважає що здійснив відвантаження відповідачу лісопродукції на законних на те підставах. Таким чином, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

17.11.2020 відповідачем подано суду заяву про долучення письмових доказів до матеріалів справи та письмові пояснення щодо проведення взаємозвірки по договору №32/21-12-2018.

Ухвалою суду від 17.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засіданні не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з позовної заяви, між ДП "Білокоровицьке лісове господарство" (позивач/продавець) та ТОВ "Форест Індустрія" (відповідач/покупець) за результатами проведеного аукціону із продажу необробленої деревини заготівлі 1 кварталу 2018, який відбувся 21 грудня 2018 було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №32/21-12-2018 від 21.12.2018.

Відповідно до п. 1.3 договору товаром по цьому договору є необроблена деревина, стандартизована в лоти, та реалізована під час аукціону, а саме: №91.

Загальна вартість товару, що є предметом цього договору, складає 100400 грн (п. 2.1 договору).

По факту готовності партії товару, продавець надає покупцеві повідомлення про готовність товарної партії та запрошення на відбір товару ( до відвантаження) ( п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору покупець протягом 3 робочих днів з моменту отримання запрошення, при необхідності, проводить відбір товару. За результатами проведеного відбору складається специфікація та при необхідності акт відбору. В разі, якщо відбір товару покупцем не проводиться, рахунок виставляється продавцем через три дні з моменту направлення покупцю запрошення.

Згідно п. 2.4 договору, покупець здійснює оплату ( передоплата 100% вартості) кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку ( рахунках) протягом 3 банківських днів після дня отримання рахунку (рахунків).

Відповідно до розділу 3 договору продавець передає товар у власність покупця за умовами франко-склад продавця відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Продавець зобов`язаний протягом 5 робочих днів передати покупцеві товар після отримання на рахунок 100% передоплати за партію товару. Під час передачі товару продавець надає покупцеві наступні документи: товарно-транспортна ( залізнична) накладна, рахунок-фактура. Про відвантаження партії товару продавцем повідомляється біржа.

Згідно розділу 4 даний договір діє з 01 січня 2019 по 31 березня 2019. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Також між сторонами була підписана специфікація до договору купівлі-продажу необробленої деревини №32/21-12-2018 від 21.12.2018, в якій сторони погодили назву товару, породу, сорт, діаметр, довжину, об`єм деревини, ціну, загальну вартість та умови поставки.

Як зазначає позивач ним на виконання умов договору, було відвантажено відповідачу лісопродукцію, а саме лісоматеріали круглі породи сосна в кількості 40 м. куб., де відправник вантажу - позивач, а одержувач вантажу - відповідач.

Однак, відповідач за отриманий товар не розрахувався, в результаті чого заборгованість із врахуванням перерахованого позивачу внесеного відповідачем гарантійного внеску у розмірі 3 800,00 грн, становить 7 454,01 грн.

Ураховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за отриманий товар , а також 454,69 грн інфляційних та 298,98 грн 3% річних.

На підтвердження відвантаження відповідачу деревини в кількості 40 м.куб позивачем надано суду видаткову накладну № ЖТ - 0 від 27.03.2019, Товарно-транспортні накладні ЖТА № 355956 від 27.03.2019, ЖТА № 355913 від 15.03.2019, акт звірки розрахунків за період з 01.01.2018 по 02.10.2020, наряд № 238 на відпуск лісопродукції від 15.03.2019 та витяг з журналу реалізації деревини за березень 2019.

За даними позивача, відповідач за отриману лісопродукцію розрахувався частково, в результаті чого заборгованість становить 7 454,01 грн.

17.05.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №658, згідно якої вказав про наявність заборгованості відповідача на суму 7 454,01 грн та просив провести повний розрахунок з позивачем за отриману продукцію до 31.05.2019. Однак, відповідач відповіді на зазначену претензію не надав, розрахунки з позивачем в повному обсязі не провів. Вказані акти відповідачем не підписані.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Як зазначено у ч.5 ст.267 ГК України у договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем.

Стаття 664 Цивільного кодексу України визначає момент виконання обов`язку продавця передати товар покупцю.

У ч.1 ст.664 ЦК України зазначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

На підтвердження відпущення відповідачу лісопродукції на суму 10 638,23 грн позивач надав до матеріалів справи товарно-транспортні накладні ЖТА № 355956 від 27.03.2019 на суму 7 477,39 грн, ЖТА № 355913 від 15.03.2019 на суму 3 160,84 грн. Також позивачем надана видаткова накладна № ЖТ - 0 від 27.03.2019 на суму 7 477,39 грн. яка не містить ні підписів, ні відбитків печаток жодної із сторін.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В силу частини 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

До документів, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей відноситься, зокрема, накладна, форма якої є типовою формою первинного обліку, затвердженою відповідними нормативно-правовими актами.

Видаткова накладна є двостороннім документом, яка підписується обома сторонами договору, скріплюється печаткою і повинна передбачати та конкретизувати основні умови поставки/передачі товару згідно договору.

За вказаних обставин, факт здійснення господарської операції, а саме поставки товару відповідачу, повинен підтверджуватися належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За визначенням п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п.10.8., 10.10. вищевказаних Правил, у товарно-транспортній накладній зазначається прізвище, ім`я, по батькові представника Замовника та документ, згідно з яким він уповноважений супроводжувати вантаж. За домовленістю сторін водій може виконувати обов`язки супровідника вантажів (експедитора).

Товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів яка може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми наведеної в п.7 вказаних Правил, за умови наявності в ній інформації, про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора (п.11.1. Правил).

За п.11.4., 11.5. Правил, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.

В п.11.6. Правил визначено, що перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Відтак, саме товарно-транспортна накладна є тим первинним документом, який має підтвердити факт отримання замовником того чи іншого товару. При цьому, товарно-транспортна накладна має містити прізвище, ім`я, по батькові представника замовника та документ, згідно з яким він уповноважений супроводжувати/отримаувати вантаж. Товарно-транспортна накладна має містити, у тому числі, інформацію щодо прізвища та підпис відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

У судовому засіданні судом досліджено надані позивачем до справи товарно-транспортні накладні ЖТА № 355956 від 27.03.2019 на суму 7 477,39 грн, ЖТА № 355913 від 15.03.2019 на суму 3 160,84 грн на предмет їх відповідності вимогам, що ставляться до первинного документа та встановлено, що:

- ТТН ЖТА № 355956 від 27.03.2019 в графі "Прийняв до перевезення" зазначено водій ОСОБА_1

- ТТН ЖТА № 355913 від 15.03.2019 в графі "Прийняв до перевезення" зазначено водій ОСОБА_2 .

Натомість, у вказаних накладних, в графах "Деревину одержав" відсутній підпис особи вантажоодержувача (ТОВ "Форест Індустрія"), яка одержала зазначений у товарно-транспортних накладних товар. Товарно-транспортні накладні не містять відтисків печатки підприємства відповідача.

Згідно з Правилами, водій може виконувати обов`язки супровідника вантажів (експедитора), однак виконання водієм такого обов`язку має відбуватися за погодженням сторін.

В матеріалах справи відсутні докази того, що сторонами (позивачем та відповідачем) погоджено покладення на водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обов`язків експедитора по доставці відповідачу - ТОВ "Форест Індустрія" товару зазначеного в ТТН ЖТА № 355956 від 27.03.2019 на суму 7 477,39 грн та ТТН ЖТА № 355913 від 15.03.2019 на суму 3 160,84 грн. Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач уповноважував водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на отримання від його імені у Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" вантажу зазначеного у вказаних товарно-транспортних накладних (договір перевезення, довіреність тощо).

Таким чином, подані позивачем товарно-транспортні накладні ЖТА № 355956 від 27.03.2019 на суму 7 477,39 грн та ТТН ЖТА № 355913 від 15.03.2019 на суму 3 160,84 грн не підтверджують факт отримання відповідачем товару, оскільки останні не підписані відповідачем, а також позивачем не доведено факт наявності у водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повноважень на отримання від позивача товару для доставки його саме відповідачу.

Також, не підтверджує факт отримання відповідачем від позивача товару і видаткова накладна № ЖТ-0 від 27.03.2019 оскільки не містить підпису ні зі сторони постачальника, ні зі сторони отримувача.

На підтвердження факту поставки лісопродукції та наявність у відповідача заборгованості за поставку вищевказаного товару, позивач надав також акт звірки розрахунків за період з 01.01.2018 по 02.10.2020, наряд № 238 на відпуск лісопродукції від 15.03.2019 та витяг з журналу реалізації деревини за березень 2019. Поданий акт підписано лише представником позивача. Зі сторони ТОВ "Форест Індустрія" даний акт підпису та печатки не містить.

Проте, вказані документи не можуть засвідчувати належним чином виконання позивачем поставки товару та прийняття у встановленому порядку відповідачем поставленої деревини, що, відповідно до вимог чинного законодавства, могло б бути підставою для здійснення відповідних розрахунків з позивачем на вказану суму, з огляду на те, що вони не є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" та належними доказами для підтвердження проведеної тієї чи іншої господарської операції, здійснення тих чи інших дій, виконання цивільних прав та обов`язків; не можуть підтверджувати наявність чи відсутність будь-яких зобов`язань сторін. Тому, вказані вище документи можуть оцінюватись судом як письмовий доказ лише в сукупності з первинними документами.

В матеріалах справи також наявний акт звірки взаєморозрахунків між сторонами (ст. 77), якій підписаний представниками сторін та в якому згідно даних відповідача відсутня заборгованість перед позивачем.

Однак, акт звірки є документом, за яким звіряють бухгалтерський облік операцій, він не є за своєю правовою природою первинним документом та сам по собі не породжує будь-яких прав та обов`язків сторін (така позиція викладена зокрема, у постанові КГС у складі ВС від 27.08.2018 у справі №916/43/18).

Тобто, акт звірки розрахунків має інформаційний характер та має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

За таких обставин суд вважає, що за поданими до матеріалів справи доказами, позивачем не доведено факт поставки відповідачу товару та наявність станом на час звернення з позовом у даній справі, заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 7 454,01грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Індустрія" заборгованості в сумі 7 454,01грн та, у зв`язку з цим, і відсутність підстав для стягнення 3% річних в сумі 298,98грн, інфляційних в сумі 454,69грн нарахованих на заборгованість в сумі 7 454,01грн.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини у сукупності, у позові Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" до Товариства з обмеженою відповідальністю " Форест Індустрія" суд відмовляє.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.12.20

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек.)