ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року
м. Черкаси справа № 925/761/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В. за участю прокурора не з`явився, представників: позивача не з`явився, відповідача не з`явився, третьої особи не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до Військової частини НОМЕР_1 за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_2 про стягнення 66447,60 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позов про стягнення 66447,60 грн. завданої шкоди в порядку регресу, що була завдана в результаті ДТП.
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 23.12.2017 трапилася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), а саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «МАЗ 543205» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » на автодорозі Фастів - Біла Церква - Тараща, здійснив зіткнення з автомобілем «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 » під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Позивач вказав, що транспортний засіб належав Військовій частині НОМЕР_5 , а водій - ОСОБА_1 був військовослужбовцем в даній військовій частині, що підтверджується постановою Придніпровського районного суду міста Черкас від 26.01.2018 у справі № 711/413/18 та постанови Апеляційного суду Черкаської області, та копією реєстраційного талону транспортного засобу. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована не була.
Позивач зазначив, що 30.11.2016 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 65445,60 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням № 903916 від 19.04.2018.
Позивач вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа,яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду.
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.
Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому із доводами позивача не погодився посилаючись на те, що автомобіль «МАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №405), переданий за мобілізацією у 2014 році з національної економіки та поставлений на облік до військової частини НОМЕР_2 , яка являлась формувачем військової частини НОМЕР_5 (на той час - польова пошта НОМЕР_6 ). Одночасно з цим з 01.07.2017 військова частина польова пошта НОМЕР_6 перейшла на умовне найменування А 1708.
Відповідач вказав, що Військова частина НОМЕР_5 з моменту створення (21.08.2014) та по теперішній час знаходиться на фінансовому, господарському, автомобільному, продовольчому, технічному та іншому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , тому юридично зазначений автомобіль «МАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) та остання повинна нести за нього юридичну відповідальність як власник джерела підвищеної небезпеки.
Відповідач зазначив, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_3 лише використовував транспортний засіб.
Також, відповідач повідомив, що в ході реєстрації в органах фіскальної служби військової частини НОМЕР_5 як платника податків, було встановлено, що код ЄДРПОУ (00152024) військової частини НОМЕР_5 не перевіряється відповідним програмним забезпеченням, тобто є помилковим. Тому, з метою перевірки достовірності присвоєного коду ЄДРПОУ, податковою інспекцією опрацьовано запит до Державної служби статистики України щодо підтвердження дійсності та достовірності зазначеного коду. За результатами запиту, на адресу військової частини НОМЕР_5 надано відповідь, що код НОМЕР_8 не є ідентифікаційним кодом ЄДРПОУ.
Відповідач зазначив, що при військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , Довідка з ЄДРПОУ №532/12, ідентифікаційний код НОМЕР_7 , правовий статус суб`єкта - юридична особа, класифікаційні дані місцезнаходження за КОЛТУУ , організаційно-правова форма за КОГІФГ 425 державна організація, види діяльності за КВЕД - О 84.22 діяльність у сфері оборони) створена централізована бухгалтерія, що здійснює централізоване обслуговування військової частини НОМЕР_5 . З метою організації фінансового забезпечення, відповідно до порядку встановленого Департаментом фінансів Міністерства оборони України від 21.03.2014 №248/3/11/225 та клопотання Тилу Збройних Сил України від 27.08.2014 №341/10/7348 військова частина НОМЕР_5 з 01 серпня 2014 року зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 (особовий рахунок № НОМЕР_9 ).
Таким чином, як вказує відповідач, військова частина НОМЕР_5 (наразі військова частина НОМЕР_1 ) не здійснює самостійно свою господарську діяльність та не має статусу юридичної особи.
Відповідач зауважив, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 23.12.2017 біля 10 год. 40 хв. на автодорозі Фастів - Біла Церква -Тараща, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «МАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 та перебував у розпорядженні іншого військового формування - військова частина НОМЕР_10 з місцем розташування в с. Дубіївка Черкаської області, вказаний транспортний засіб - «МАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 також був закріплений за вказаним військовим формуванням, а не перебував у розпорядженні військової частини НОМЕР_5 , яка фактично не могла розпоряджатися даним транспортним засобом.
Зокрема, як зазначив відповідач, військове формування військова частина НОМЕР_10 з місцем розташування в с. Дубіївка Черкаської області, в особі керівника частини видавало накази на рух військовослужбовцю ОСОБА_4 у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 23.12.2017 біля 10 год. 40 хв. на автодорозі Фастів-Біла Церква-Тараща, за його участі та участі автомобілю марки «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 ».
Відповідач вважає, що на момент вчинення вищевказаного ДТП 26.01.2015, транспортним засобом володіли і розпоряджалися інші військові формування, а не військова частина НОМЕР_5 .
Ухвалою від 18.07.2019 припинено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 24 вересня 2019 року та злучено до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_7 ).
Ухвалою суду від 24.09.2019 допущено до участі у справі для захисту інтересів держави військового прокурора Черкаського гарнізону в особі військової частини НОМЕР_1 ; замінено у справі первісного відповідача - військову частину НОМЕР_5 на належного відповідача військову частину НОМЕР_1 ; підготовче засідання відкладено на 12 листопада 2019 р.
Ухвалою суду від 12.11.2019 підготовче засідання було відкладено на 04 грудня 2019 р.
Ухвалою від 04.12.2019 було продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та підготовче засідання відкладено на 28 січня 2020 р.
Ухвалою від 28.01.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 18 лютого 2020 року.
Ухвалою суду від 18.02.2020 судове засідання відкладено на 17 березня 2020 року.
17.03.2020 від відповідача Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшла заява, в якій відповідач з позовом не погодився та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю вважаючи його безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах закону. Зазначив, що витрати страхувальника на оплату вартості послуг аварійного комісару не входять до суми страхового відшкодування, а також, на думку відповідача, матеріали справи не містять відповідного договору на оцінку майна. Тому, відповідач вважає, що Звіт № 12-01-18В «Про оцінку колісного транспортного засобу» є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом.
Враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID 19 та з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID 19, ухвалою від 17.03.2020 судове засідання відкладено після скасування карантину.
У зв`язку із послабленням протиепідемічних заходів ухвалою від 02.06.2020 призначено судове засідання у справі на 12:00 год. "16" червня 2020 р.
В судове засідання 16.06.2020 ні військовий прокурор Черкаського гарнізону, ні представники позивача, представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про причини нез`явлення суд не повідомили.
Про час, дату та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином через засоби поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та електронної пошти.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.
Суд, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2017 о 10 год. 40 хв. трапилася ДТП, а саме керуючи ОСОБА_1 транспортним засобом «МАЗ 543205» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » на автодорозі Фастів-Біла Церква - Тараща, здійснив зіткнення з автомобілем «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 » під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Придніпровського районного суду міста Черкас від 26.01.2018 у справі № 711/413/18 та постанови Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
На виконання вимог Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.
Згідно полісу № АМ/2170890 цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована в ПрАТ «УПСК».
Відповідно Звіту № 12-01-18В про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 », внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, виконаного ФОП « ОСОБА_5 » 20.01.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 », становила 101 383 грн. 76 коп., в тому числі ПДВ.
Вартість послуг аварійного комісара становила 1 531, 20 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 19.04.2018 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 65445,60 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 », що підтверджується платіжним дорученням № 903916.
Суд з`ясовано, що автомобіль «МАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №405), переданий за мобілізацією у 2014 році з національної економіки та поставлений на облік до військової частини НОМЕР_2 , яка являлась формувачем військової частини НОМЕР_5 (на той час - польова пошта НОМЕР_6 ).
З 01.07.2017 військова частина польова пошта НОМЕР_6 перейшла на умовне найменування А 1708.
З 21.08.2014 та по теперішній час Військова частина НОМЕР_5 знаходиться на фінансовому, господарському, автомобільному, продовольчому, технічному та іншому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .
Проте, в ході реєстрації в органах фіскальної служби військової частини НОМЕР_5 як платника податків, було встановлено, що код ЄДРПОУ (00152024) військової частини НОМЕР_5 є помилковим, що підтверджується відповіддю Державної служби статистики України на запит податкової інспекції щодо підтвердження дійсності та достовірності зазначеного коду.
Таким чином, при військовій частині НОМЕР_2 (Довідка з ЄДРПОУ №532/12, ідентифікаційний код НОМЕР_7 , правовий статус суб`єкта - юридична особа, класифікаційні дані місцезнаходження за КОАТУУ , організаційно-правова форма за КОПФГ 425 державна організація, види діяльності за КВЕД - О 84.22 діяльність у сфері оборони) була створена централізована бухгалтерія, що здійснює централізоване обслуговування військової частини НОМЕР_5 , тобто наразі - військова частина НОМЕР_1 .
Відповідно до порядку, встановленого Департаментом фінансів Міністерства оборони України від 21.03.2014 №248/3/11/225 та клопотання Тилу Збройних Сил України від 27.08.2014 №341/10/7348, військова частина НОМЕР_5 з 01 серпня 2014 року зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 (особовий рахунок № НОМЕР_9 ).
Командиром військової частини НОМЕР_5 (наразі військова частина НОМЕР_1 ) на підставі розпорядження ТВО начальника Тилу ЗСУ №341/7/8902 тлг від 07.12.2017, посвідчення про відрядження №275 від 08.12.2017, був виданий наказ за №262 від 08.12.201 7 про те, що військовослужбовець ОСОБА_3 вибув у відрядження у військову частини НОМЕР_10 с. Дубіївка, з 11 грудня 2017 року з метою перевезення матеріальних засобів автомобільної служби.
Відтак, у військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 був у використовуванні зазначений вище транспортний засіб.
19.04.2018 позивачем до Військової частини НОМЕР_5 був направлений лист за № 3.1-05/12286 щодо добровільного порядку компенсування вказаних позивачем втрат в сумі 66447,60 грн. Цей лист-повідомлення був залишений відповідачем від відповідного реагування.
Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 66 447 грн. 60 коп.
Ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу (далі ЦК) України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно положень п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961 -IV з урахуванням вимог п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
За приписами п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
За умовами п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За змістом ч.2 ст.38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, як страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
За приписами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Керуючись вищезазначеними нормами, потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-IV. Зокрема потерпіла особа подала Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
23.12.2017 на автодорозі Фастів - Біла Церква Тараща трапилася дорожньо-транспортна пригода: військовослужбовець ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «МАЗ 543205» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » здійснив зіткнення з автомобілем «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 » під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Згідно п.41.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно Звіту № 12-01-18В про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 », внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, виконаного ФОП « ОСОБА_5 » від 20.01.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Міtsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_4 » становила 101 383 грн. 76 коп., втч ПДВ (далі - Звіт).
Твердження відповідача про те, що Звіт є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом, суд оцінює критично, оскільки в матеріалах справи містяться відповідні документи на осіб, які проводили оцінку майна та огляд колісного транспортного засобу, а саме:
- оцінювача ОСОБА_6 , кваліфікація якого підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, виданим Фондом державного майна України від 02.08.2004 № 1508 та Посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача від 08.09.2012 № 0320-ПК, виданим Головою екзаменаційної комісії Фонду державного майна України Асташевим Є.В.;
- суб`єкта оціночної діяльності - ОСОБА_7 , кваліфікація якого підтверджується Сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності № 1229/17, виданим Фондом державного майна України 20.12.2017.
У Звіті також містяться відомості щодо підстав оцінювання транспортного засобу, тобто зазначені укладені правочини, на підставі яких врегульовано дії щодо проведення такого оцінювання.
Позивачем були понесені витрати на аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму послуг в розмірі 1 535,54 грн. Сума витрат підтверджується платіжним дорученням від 22.05.2018 № 905107.
Суд вважає, що ці витрати є витратами, пов`язані із розглядом справи згідно вимог ст. 123 ГПК України.
Відповідно до п.4 ст.127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення понесених ним витрат на аварійного комісара є обґрунтованими.
18.04.2018 згідно наказу № 3614 Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування гр. ОСОБА_2 в розмірі 65445,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 903916 від 19.04.2018.
Одночасно, 19.04.2018 позивач направив Військовій частині НОМЕР_5 лист за № 3.1-05/12286 із пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ вищезазначені витрати, але лист був залишений без відповіді.
Постановою Придніпровського районного суду міста Черкас від 26.01.2018 у справі № 711/413/18, залишеною постановою Апеляційного суду Черкаської області без змін - ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Суд вважає, що обставини щодо винного у ДТП не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Чинне законодавство не звільняє військові частині від обов`язку страхувати свою відповідальність як власників наземних транспортних засобів.
Наявність страхового полісу на військовий автомобіль «МАЗ 543205» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », яким було скоєно ДТП, судом не встановлено.
Оскільки ДТП було спричинено саме військовим автомобілем, то за завдану ним шкоду повинна нести відповідальність військова частина незалежно від вини водія.
Суд вважає, що позивач є належною особою, що здійснила страхове відшкодування і тому має право на відшкодування понесених витрат з винної особи.
Відтак, в розумінні ст.993 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Належних і допустимих доказів щодо спростування визначеного розміру завданої шкоди, яка на замовлення позивача була розрахована експертом, відповідачем до суду не надані.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачем доведені обставини належними і допустимими доказами, позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.
За таких обставин позов підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 66447,60 грн завданої шкоди в порядку регресу, що була завдана в результаті ДТП.
З відповідача на користь позивача також підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати на оплату судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 237, 238, 240 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_11 , АДРЕСА_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (; Русанівський бульвар,8, м.Київ, 02154) - 66 447,60 грн. (шістдесят шість тисяч чотириста сорок сім грн. 60 коп.) завданої шкоди в порядку регресу та 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.01.2021.

СУДДЯ К.І. Довгань