ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення без руху заяви кредитора

31.12.2020 Справа № 920/1071/20
м.Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., перевіривши матеріали заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (вх.№ 4052з від 29.12.2020) про визнання кредиторських вимог у справі № 920/1071/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Лебединський завод поршневих кілець

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 23.11.2020 відкрито провадження у даній справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Лебединський завод поршневих кілець, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Іваненко Наталію Олександрівну.

26.11.2020 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі № 920/1071/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Лебединський завод поршневих кілець. Строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника встановлено 26.12.2020.

29.12.2020 до суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (вх.№4052з) про визнання кредиторських вимог у справі № 920/1071/20, відповідно до вимог якої просить суд включити в реєстр вимог кредиторів вимоги ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області в сумі 895 035,65 грн.

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII .

Зі змісту п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що з дня введення в дію цього Кодексу визнається таким, що втратив чинність зокрема Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви кредитора в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Перевіривши заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області на її відповідність ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, судом встановлено, що вона не містить доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду заяви кредитором, який звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом, судовий збір справляється у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік, установлено у 2020 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Отже, ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області при зверненні до суду із заявою про визнання кредитором боржника мало сплатити судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

В той же час, у заяві ГУ ПФУ в Сумській області просить суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів, призначених для цієї мети.

У відповідності до ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір суд також може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, вказаній у частині 1 зазначеної статті.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов`язані з відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 05.03.2014р. по справі № 902/1266/13 та від 28.10.2014 по справі № 910/9244/13 та в ухвалі Верховного Суду від 09.02.2018 по справі №914/1171/16). При цьому, приписами вказаної статті передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України Про судовий збір (в редакції Закону України від 22.05.2015 №484-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору), господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Зважаючи на те, що ГУ ПФУ в Сумській області у своєму клопотанні про звільнення від сплати судового збору не навело обґрунтованих підстав та не надало відповідних доказів для звільнення його від сплати судового збору, суд відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за необґрунтованістю.

Враховуючи викладене, суд встановив, що заявником було допущено недоліки при її оформленні, які потребують усунення у розумний строк шляхом подачі до суду доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви. Повернення заяви з підстав, передбачених цією статтею, не перешкоджає повторному зверненню до суду у цій же справі, якщо порушення усунуто в межах строку, встановленого частиною першою статті 45 цього Кодексу.

Керуючись ч. 3 ст. 45, ст.46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання Головного управління ПФУ в Сумській області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

2. Заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (вх.№4052з від 29.12.2020) про визнання кредиторських вимог у справі № 920/1071/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Лебединський завод поршневих кілець - залишити без руху.

2. Встановити строк десять днів з дня вручення цієї ухвали ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області на усунення недоліків заяви про визнання кредиторських вимог.

3. Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Сумській області спосіб усунення недоліків заяви про визнання кредитором боржника шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (4204,00 грн).

Ухвала набирає законної сили в день її винесення та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - https://court.gov.ua/sud5021/.

Суддя О.Ю. Соп`яненко