ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2933/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ", м. Харків
про стягнення 321823,70 грн.
за участю представників сторін:

прокурора - Зливка К.О., посв. № 047938 від 13.09.2017 року

позивача - не з`явився

відповідача - Лобода Л.Г., дов. № 27-14 від 27.12.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 3 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків до відповідача Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ", м. Харків, в якому просить суд стягнути з відповідача шкоду заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 321823,70 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 07 жовтня 2020 року на 09:20 годин.

Вказану ухвалу відповідач отримав 16 вересня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 05 жовтня 2020 року, а отже строк на подання відзиву становить до 01 жовтня 2020 року включно.

06 жовтня 2020 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "ТУРБОАТОМ" подано клопотання (вхідний № 23177) про відкладення підготовчого засідання, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовчого засідання на 28 жовтня 2020 року на 12 годин.

28 жовтня 2020 через канцелярію суду, Акціонерним товариством "ТУРБОАТОМ" подано відзив (вхідний № 25131) на позовну заяву.

28 жовтня 2020 через канцелярію суду, Акціонерним товариством "ТУРБОАТОМ" подано клопотання (вхідний № 25132) про відновлення процесуальних строків для подання відзиву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 жовтня 2020 року клопотання (вхідний №25132 від 28 жовтня 2020 року) Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" про відновлення процесуальних строків для подання відзиву - задоволено; поновлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву та відзив (вхідний № 25131 від 28 жовтня 2020 року) Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" на позовну заяву прийнято до розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 09 листопада 2020 року на 12:40 годин.

06 листопада 2020 року через канцелярію суду, Харківською обласною прокуратурою подано відповідь (вхідний № 25949) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

18 листопада 2020 року через канцелярію суду, Державною екологічною інспекцією у Харківській області подано відповідь (вхідний № 26929) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Підготовче засідання, призначене на 09 листопада 2020 року, не було проведено у зв`язку з відсутністю судді Хотенця П.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 листопада 2020 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 10 грудня 2020 року та призначено проведення підготовчого засідання у справі на 08 грудня 2020 року на 11 годин.

08 грудня 2020 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "ТУРБОАТОМ" подано клопотання (вхідний № 28650) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані докази.

Протокольною ухвалою суду від 08 грудня 2020 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 грудня 2020 року на 11:40 годин.

Прокурор у судовому засіданні та у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у наданій відповіді на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення прокурора та повноважного представника відповідача. об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В період з 14 січня 2020 року по 27 січня 2020 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області (позивачем) на підставі статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статтей 4, 5, 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та наказу Інспекції від 28 листопада 2019 року № 320 здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" (відповідача).

За результатами даної перевірки, Інспекцією складено 23 січня 2020 року акт перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природнх ресурсів №33/11-02/02-06, який було отримано представником Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" - начальником відділу охорони та безпеки праці Чернуха С.О. 27 січня 2020 року.

Згідно вказаного акту Акціонерним товариством "ТУРБОАТОМ" у період з 22 вересня 2018 року по 15 вересня 2019 року року здійснювався забір води з підземних джерел (свердловин) за відсутності спеціального дозволу на користування надрами.

Термін дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування - до 10 листопада 2017 року.

Таким чином, вказує прокурор, в період з 22 вересня 2018 року по 15 вересня 2019 року Акціонерне товариство "ТУРБОАТОМ" здійснювало самовільне водокористування, що є порушенням статтей 44, 48, 49 Водного кодексу України.

Так, відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області - об`єм забору води забраної з підземного джерела (свердловини) в період з 22 вересня 2018 року по 15 вересня 2019 року року становить 71,2 тис. куб.м. Тариф на підземну воду для підприємств становить 87,21 грн./100 куб.м.

Відповідно до пункту 1.7 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2009 року №767/16783 (із змінами згідно наказу Мінприроди України № 367 від 13 жовтня 2015 року, надалі - Методика) самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Так, у зв`язку з виявленими порушеннями у сфері спеціального використання підземних вод, Інспекцією з урахуванням норм передбачених Методикою розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування в розмірі 310467,60 грн., та шкоду, заподіяну внаслідок засмічення земельних ресурсів в розмірі 11356,10 грн., які були направлено на адресу Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" разом із претензіями № 84, № 85 від 22 червня 2020 року щодо добровільного відшкодування шкоди.

Як зазначає прокурор, після вручення вказаних претензій відповідачем не сплачено шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування.

Крім того, Інспекцією 25 жовтня 2018 складено протокол про адміністративне правопорушення №001737 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 25 жовтня 2019 року №03-22-267, якими визнано винним ОСОБА_1 - начальника відділу охорони і безпеки праці Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтями 188-5, 82-4, 47, частиною 2 статті 79 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Вказаний штраф сплачено у добровільному порядку згідно квитанції від 01 листопада 2018 року.

На підставі викладеного, прокурор вказує, що внаслідок дій відповідача, в частині самовільного водокористування без спеціального дозволу, державі заподіяно шкоду в загальному розмірі 321823,70 грн., яка підтверджується матеріалами інспекційної перевірки Інспекції, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 Циільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 8 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 3 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Разом з цим, загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Слід зауважити, що стаття 1166 Цивільного кодексу України, встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої "деліктної шкоди". Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Відшкодування збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Отже, в даному випадку, зважаючи на заявлені позовні вимоги, мова йде про шкоду/збитки, яку завдано саме у зв`язку з недотриманням вимог закону (природоохоронного законодавства) і відповідно в силу прямої вказівки закону настає відповідальність у вигляді шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року по справі № 914/2436/18.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (стаття 16 Конституції України).

Згідно статтей 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877-V (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 14 січня 2020 року по 27 січня 2020 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області було здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ", за результатами якої складено акт перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №33/11-02/02-06.

За результатами вказаної перевірки було встановлено, що Акціонерне товариство "ТУРБОАТОМ" у період з 22 вересня 2018 року по 15 вересня 2019 року року здійснювався забір води з підземних джерел (свердловин) за відсутності спеціального дозволу на користування надрами.

В той же час, судом встановлено, що 09 листопада 2012 року Акціонерним товариством "ТУРБОАТОМ" було отримано спеціальний дозвіл на користування надрами № 4253, а саме свердловиною за адресою пр. Московський, 199 м. Харків. Строк дії спеціального дозволу на користування надрами встановлено на 5 років до 09 листопада 2017 року.

02 листопада 2017 року Державним агентством водних ресурсів України Акціонерному товариству "ТУРБОАТОМ" було видано дозвіл на спеціальне водокористування № 81/хр/49д-17, строком дії до 02 листопада 2022 року.

Разом з тим, 19 липня 2017 року Акціонерне товариство "ТУРБОАТОМ", з метою отримання нового Спеціального дозволу на користування надрами, завчасно, до закінчення дії попереднього Дозволу, звернулось до Державної служби геології і надр України, що підтверджується листом № 37-417, із заявою з метою видобування прісної підземної води.

08 вересня 2017 року листом № 20388/03/12/17 Держгеонадра повернули Товариству вищевказану заяву з документами, із зазначенням причини повернення документів - неспівпадіння назви родовища Турбінне (свердловина № 7464/41), вказаного в заяві, з доданими документами.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що розбіжності в документах виникли через помилку в Протоколі засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин № 3685 від 26 жовтня 2016 року, який був раніше розглянутий Державною службою геології та надр України (протокол засідання Робочої групи з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин від 14 грудня 2016 року № 52), тобто з обставин, які повною мірою виключають вину Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ".

02 жовтня 2017 року листом № 37-547 Товариство вдруге звернулось до Держгеонадра з заявою про надання Спеціального дозволу на користування надрами, до якої було додано повний пакет документів.

Згідно пункту 8 Порядку про надання дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку надання дозволів на користування надрами" № 615 від 30 травня 2011 року, рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається органом з питань надання дозволу відповідно до даних, зазначених у заяві, протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку, та пропозицій Мінекоенерго, передбачених пунктом 24 цього Порядку. Зазначене рішення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 9 Порядку, для здійснення погодження орган з питань надання дозволу не пізніше ніж протягом семи робочих днів з дати реєстрації заяви надсилає її копію у паперовому або електронному вигляді органам, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.

За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзацах другому та третьому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому та третьому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.

13 листопада 2017 року Міністерством екології та природних ресурсів України було видано наказ № 415 про надання погодження на користування ПАТ "Турбоатом" надрами з метою видобування корисних копалин у межах родовища "Турбінне".

Крім того, 07 грудня 2017 року Харківською міською радою було прийнято рішення № 613-VII про погодження надання відповідачу надр у користування з метою видобування корисних копалин загальнодержавного значення (питних підземних вод) у межах Турбінного родовища.

Проте, не зважаючи на зазначені факти отримання відповідних погоджень у строки розгляду заяв унормовані в пунктах 8 - 9 Порядку про надання дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку надання дозволів на користування надрами" № 615 від 30 травня 2011 року, позивачем рішення про надання чи відмову в наданні спеціального дозволу на користування надрами прийнято не було.

В свою чергу, 15 травня 2018 року листом № 37-225 відповідачем було повідомлено Держгеонадр про зміну назви у зв`язку із зміною найменування акціонерного товариства з Публічного акціонерного товариства "Турбоатом" на Акціонерне товариство "ТУРБОАТОМ"..

Та лише 30 липня 2018 року листом № 14638/03/12-18 друга заява Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" № 37-547 від 02 жовтня 2017 року була також повернута Держгеонадром із зазначенням причини повернення: назва і тип Товариства після зміни назви не узгоджується із назвою і типом Товариства, від імені якого було подано заяву на отримання дозволу, а також необхідність проведення процедури оцінки впливу на навколишнє середовище запланованої діяльності з видобутку прісної підземної води, оскільки 18 грудня 2017 року вступив в силу Закон України "Про оцінку впливу на довкілля".

Самовільне використання водних ресурсів без видачі дозволу на спеціальне водокористування відповідачеві є самостійною підставою для відшкодування збитків (Постанова КГС у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі №910/8682/16).

Тобто, правова природа збитків у екологічних правовідносин має свої особливості.

Факт самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування за законом є самостійною підставою для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причиновий зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

При цьому, необхідно виходити з презумпції вини правопорушника, тобто позивач не повинен доводити наявність вини відповідача, навпаки, відповідач повинен довести, що збитки завдано не з його вини.

Дійсно, сам факт використання води без відповідного дозволу є підставою для визначення розміру збитків. які розраховуються за відповідною методикою.

Згідно статті 49 Водного Кодексу, порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

Даний Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 321, яка на момент виникнення спірних правовідносин діяла у редакції від 18 травня 2013 року.

Відповідно до пункту 8 Порядку про надання дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку надання дозволів на користування надрами" № 615 від 30 травня 2011 року, рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається органом з питань надання дозволу відповідно до даних, зазначених у заяві, протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку, та пропозицій Мінекоенерго, передбачених пунктом 24 цього Порядку. Зазначене рішення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття.

Згідно пункту 9 Порядку, для здійснення погодження орган з питань надання дозволу не пізніше ніж протягом семи робочих днів з дати реєстрації заяви надсилає її копію у паперовому або електронному вигляді органам, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.

За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзацах другому та третьому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому та третьому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.

Матеріали справи не містять доказів своєчасного розгляду позивачем заяви Акціонерне товариство "ТУРБОАТОМ" № 37-547 від 02 жовтня 2017 року про надання Спеціального дозволу на користування надрами на надання вмотивованого рішення, що є порушенням пункту 8-9 вищезазначеного Порядку

При цьому судом враховано, що відповідачем завчасно та належним чином було реалізованого обов`язок щодо звернення до уповноваженого органу з метою отримання відповідного дозволу, а відтак дотримано покладені на нього обов`язки.

При цьому суд наголошує, що встановлення чітких та однозначних дозвільних процедур покладено саме на державу, обмежена урегульованість, невизначеність чи не чіткість окремих норм не може мати негативних наслідків для осіб приватного права.

Натомість, в порушення норм діючого законодавства України строк розгляду заяви відповідача склав більше ніж 280 календарних днів, тобто, заява та документи Акціонерне товариство "ТУРБОАТОМ" були розглянуті поза межами встановлених законом строків і відповідь відповідачем отримано несвоєчасно

Одночасно суд враховує, що Закон України "Про оцінку впливу на довкілля" було введено в дію 18 грудня 2017 року, тобто майже через два місяці з моменту подання Акціонерним товариством "ТУРБОАТОМ" другої заяви (№ 37-547 від 02 жовтня 2017 року), а відтак сторони повинні були керуватися чинними на момент звернення з заявою документами та нормами права, оскільки статті 58 Конституції України унормовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що пункту 6 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення корпоративного управління в акціонерних товариствах", зміна найменування акціонерного товариства у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для переоформлення документів дозвільного характеру. У такому разі товариство має право продовжувати провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі виданого раніше такому товариству документа дозвільного характеру. Інформація про зміну найменування Товариства була внесена до реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 23 квітня 2018 року, тобто до цього часу Держгеонадра, порушуючи законодавчо встановлені строки, не видало Акціонерному товариству "ТУРБОАТОМ" спеціальний дозвіл на користування надрами.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено та не спростовано прокурором та позивачем, натомість відповідачем доведено відсутність вини Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" у правовідносинах, що склались відносно отримання спеціального дозволу на спеціальне водокористування, що є предметом розгляду у даній справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правовими позиціями Верховного Суду, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: протиправна поведінка боржника, збитки, причиновий зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (Постанова КГС у складі Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року у справі №925/119/18).

Також, Верховний Суд наголошує, що коли підприємство вчинило всі можливі правомірні дії для своєчасного отримання дозволу на спеціальне водокористування, то поведінка боржника не є протиправною, що виключає відповідальність за заподіяну шкоду (Постанова КГС у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №923/771/16 ).

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Саме таке визначення наводиться в одній із постанов ВС (постанова КЦС від 16 травня 2018 року у справі №449/1154/14).

Засаднича вимога правовладдя полягає в тому, що повноваження органів публічної влади має бути визначено приписами права. Позаяк законність висунуто щодо дій посадовців публічної влади, вона так само вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень і, як наслідок дотримувалися процесових і матеріальних приписів права (пункт 45 згаданого коментаря).

Таким чином, дотримання процесових, у тому числі, процедурних норм, є юридичною вимогою, згідно з якою держава, яка керується принципом верховенства права (мірило правовладдя), повинна поважати і враховувати права особи, а також визначати процедурні межі здійснення повноважень органами публічної влади.

Намагання виправити допущену органом влади в минулому помилку не може перекладати на громадянина всі її негативні наслідки (Постанова КЦС ВС від 16 жовтня 2019 року у справі №460/762/16-ц).

Саме ж верховенство права, відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 року, це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема в закони, які за змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Таким чином, ця юридична позиція Конституційного Суду України поширюється і на необхідність врегулювання органами публічної влади «правової процедури», яка визначає критерії справедливого ставлення органів публічної влади до особи.

Доктрина "правова процедура" міститься у статті 6 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, її розвинуто у рішеннях Європейського суду з прав людини, які враховуються судом як джерело права (ч. 4 стаття 11 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з принципом "належного урядування" ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу і такі помилки, за загальним правилом, не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (Постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 2340/4521/18).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (Рішення ЄСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", Рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" заява № 32457/05, пункт 40, від 13 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Рішення у справах "Беєлер проти Італії", заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини", заява № 48939/99, п. 128).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Суд вважає, що відповідач діяв добросовісно та вжив усіх належних заходів для своєчасного отримання нового Спеціального дозволу на користування надрами, та враховуючи не отримання негативного результату, мав правомірні очікування на розгляд питання щодо надання дозволу у строк визначений нормативними актами, зокрема пунктів 8-9 Порядку про надання дозволів.

Отже, відсутня така обов`язкова ознака як вина, котра є неодмінною складовою суб`єктивної сторони складу цивільного правопорушення, а також протиправна поведінка Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ", як невід`ємна частина об`єктивної сторони правопорушення.

Встановлені судом обставини та наявні у справі докази виключають можливість покладення на Акціонерне товариство "ТУРБОАТОМ" цивільної відповідальності у вигляді стягнення шкоди, завданих у зв`язку з самовільним здійсненням забору води з підземних джерел (свердловин) за відсутності спеціального дозволу.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частни 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу Україниналежними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги прокурора необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на прокурора.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17 5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "24" грудня 2020 р.

Суддя П.В. Хотенець