ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2943/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" (МПП Фірма "Ерідон"), Київська область, Києво-Святошинський район, село Княжичі
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", Харківська область, Харківський район, село Веселе
про стягнення 2 828 583,21 грн.
за участю представників:

позивача - адвокат Нерода В.Ю., ордер КС № 651228 від 01.09.2020;

відповідача - адвокат Поліщук Д.В., ордер АТ № 1002420 від 10.04.2020;

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон" (ММП Фірма "Ерідон"; позивач) звернулося до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" (відповідача) 2 876 801,50 грн., з яких: 1 572 800,40 грн. - сума основного боргу за Договором поставки № 1655/20/39 від 22.08.2019; 592 441,61 грн. - 48% річних відповідно до пункту 6.7 Договору поставки № 1655/20/39; 471 235,54 грн. - проценти за користування товарним кредитом відповідно до статті 536, частини 5 статті 694 ЦК України, пунктів 4, 5 Додатків № 1655/20/39/01-Н від 22.08.2019, № 1655/20/39/02-Н від 04.10.2019; 240 323,95 грн. - пеня за Договором поставки № 1655/20/39. Також позивач просить суд покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" судові витрати: судовий збір в розмірі 43 152,02 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 124,50 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2943/20; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

07 жовтня 2020 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшло клопотання ТОВ "Агрофірма Престиж" про зменшення розміру штрафних санкцій (за вх. № 23351), згідно якого відповідач просить зменшити розмір заявлених МПП Фірма "Ерідон" пені та відсотків річних на 90%. Також 07 жовтня 2020 року відповідач подав до суду на позовну заяву (за вх. № 23350), в порядку статей 165, 178 ГПК України, який було досліджено та прийнято судом до розгляду.

26 жовтня 2020 року на електронну адресу Господарського суду Харківської області надійшла заява Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" про зменшення розміру позовних вимог та повернення судового збору, а також заперечення позивача на клопотання ТОВ "Агрофірма Престиж" про зменшення розміру штрафних санкцій і письмові пояснення, в порядку частини першої статті 161 ГПК України (за вх. № 4164).

Приймаючи до уваги те, що право позивача на зменшення розміру позовних вимог є абсолютним і не залежить від волі інших сторін у справі, відповідне зменшення було прийнято судом та продовжено розгляд справи з урахуванням нової ціни позову: 2 828 583,21 грн., з яких: 1 572 800,40 грн. - сума основного боргу за Договором поставки № 1655/20/39 від 22.08.2019; 574 472,52 грн. - 48% річних відповідно до пункту 6.7 Договору № 1655/20/39; 453 266,45 грн. - проценти за користування товарним кредитом; 228 043,84 грн. - пеня за Договором № 1655/20/39.

Розгляд справи № 922/2943/20 в підготовчому засіданні неодноразово відкладався задля забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи; учасники справи виклали письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у заявах по суті справи - позовній заяві, відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. За результатами підготовчого засідання 23.11.2020 у справі № 922/2943/20 судом, на підставі частини другої статті 185, частини першої статті 195 ГПК України, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 07 грудня 2020 року. Відповідну ухвалу занесено судом до протоколу підготовчого засідання.

В судовому засіданні 07.12.2020 у справі № 922/2943/20 оголошено перерву до 21 грудня 2020 року о 11:00 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Про перерву в судовому засіданні постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 07 грудня 2020 року.

21 грудня 2020 року на електронну адресу Господарського суду Харківської області надійшла заява Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" (вх. № 5249), згідно якої позивач зазначив, що ТОВ "Агрофірма Престиж" погашено суму основного боргу за Договором поставки №1655/20/39, що підтверджується Платіжним дорученням № 329 від 11 грудня 2020 року на 1 572 800,40 грн.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 21.12.2020, позовні вимоги підтримував, просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача 48% річних в сумі 574 472,52 грн., проценти за користування товарним кредитом в розмірі 453 266,45 грн. та пеню згідно Договору № 1655/20/39 в розмірі 228 043,84 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.12.2020 проти позову МПП Фірма "Ерідон" заперечував, просив відмовити в його задоволенні повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги МПП Фірма "Ерідон" та заперечення ТОВ "Агрофірма Престиж", об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22 серпня 2019 року між Малим приватним підприємством Фірма "Ерідон" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" (надалі - Покупець), в порядку та на умовах якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити вартість такого Товару. Найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною (пункти 1.1., 1.2. Договору).

У відповідності до пунктів 2.1.-2.3. Договору ціна Товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній, валюті (долар США та Євро), зазначається у Додатках до цього Договору. Ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни Товару в іноземній валюті, який зазначено в Додатку до цього Договору, є незмінним на весь період дії цього Договору.

Загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу має видаткова накладна.

Пунктами 3.1.-3.4. Договору погоджено, що оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки Товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та доставка Товару на підставі Рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості Товару, що піддягає оплаті Покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі - "курс Міжбанку"). Для визначення "курсу Міжбанку" Сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті http://minfin.com.ua/currency/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору (надалі - "Джерело курсу іноземних валют").

Оплата Товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється Покупцем на підставі Рахунку на оплату, сформованого Постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. Договору. Термін дії Рахунку на оплату складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено Сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених Рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється Постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових кошті з на банківський рахунок Постачальника.

Оплата Товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється Покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 цього Договору.

Оформлення видаткових накладних на Товар, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється за цінами, зазначеними в Рахунку на оплату. У разі недотримання Покупцем строків оплати Товару, встановлених Рахунком на оплату, оформлення видаткової накладної здійснюється за цінами, визначеними з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору, на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Оформлення видаткових накладних на Товар, який постачається на умовах відстрочення оплати або з використанням вексельного способу розрахунків здійснюється за цінами, визначеними на дату формування видаткової накладної з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору.

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що в тому разі, коли на день проведення Покупцем оплати Товару, отриманого на умовах відстрочення оплати або з використанням вексельного способу розрахунків (дата зарахування коштів або передачі векселів) курс іноземної валюти, визначений з дотримання умов пункту 3.2. цього Договору, є вищим за відповідний курс іноземної валюти, що використаний на дату оформлення видаткової накладної, Сторони для визначення вартості Товару, яка підлягає оплаті Покупцем застосовують формулу: С = (А1/А2) *В, де: С - вартість Товару, що підлягає оплаті; В - вартість неоплаченого Товару за відповідними видатковими накладними; А1 - курс іноземної валюти на дату оплати Товару, визначений згідно умов Договору; А2 - курс іноземної валюти на дату оформлення видаткової накладної, визначений згідно умов Договору.

У разі коли на момент проведення розрахунків (на дату здійснення оплати або передачі векселів) курс продажу іноземних валют, визначений у відповідності до умов пункту 3.2. Договору, буде меншим за відповідний курс, використаний на момент оформлення видаткових накладних, покупець проводить оплату отриманого Товару, виходячи із курсу продажу іноземних валют, використаного на дату оформлення видаткових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання Договору поставки № 1655/20/39 від 22.08.2019 та додатків до нього МПП Фірма "Ерідон" передало згідно видаткових накладних, а ТОВ "Агрофірма Престиж" отримало товар, а саме:

На підставі Додатку № 1655/20/39/01-Н від 22.08.2019 до Договору, згідно видаткових накладних № 91251 від 09.10.2019, № 91254 від 09.10.2019, № 91260 від 10.10.2019, № 91292 від 10.10.2019, № 91294 від 11.10.2019, № 91295 від 11.10.2019, № 91297 від 11.10.2019 поставлено та передано Товар на суму 1 686 000,60 грн.

Згідно пункту 3 зазначеного Додатку ТОВ "Агрофірма Престиж" здійснює оплату в наступному порядку:

- 20% від вартості кожної окремої партії Товару, в якості попередньої оплати, в термін до 09 жовтня 2019 року, але не пізніше ніж за 1 (один) банківський день до початку періоду поставки окремої партії Товару;

- 80% від вартості отриманого Товару, за кожною видатковою накладною, які були оформленні за умовами цього Додатку Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 02 грудня 2019 року.

Станом на час звернення МПП Фірма "Ерідон" до суду із даним позовом отримані товари за вказаним додатком та видатковими накладними відповідачем було оплачено частково: відповідно до Платіжного доручення № 232 від 07.10.2019 сплачено 337 200,12 грн. Таким чином, загальний розмір суми основного боргу відповідача за даним Додатком складав 1 348 800,48 грн.

На підставі додатку № 1655/20/39/02-Н від 04.10.2019 до Договору, згідно видаткової накладної № 90001 від 04.10.2019 поставлено та передано Товар на суму 223 999,92 грн.

Згідно пункту 3 зазначеного Додатку ТОВ "Агрофірма Престиж" здійснює оплату в наступному порядку:

Оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2-3.3 Договору поставки не пізніше 28 (двадцять вісім) календарних днів з моменту отримання Товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок Постачальника. Сторони визначили, що для Товару який постачається па умовах цього Додатку, термін дії рахунків-фактури складає 3 (три) банківських дні з моменту його оформлення.

Станом на час звернення МПП Фірма "Ерідон" до суду із даним позовом отримані товари за вказаним додатком та видатковою накладною відповідачем не було оплачено. Таким чином, загальний розмір суми основного боргу відповідача за даним Додатком складав 223 999,92 грн.

Враховуючи наведене, заборгованість ТОВ "Агрофірма Престиж" за Договором поставки № 1655/20/39 від 22 серпня 2019 року становила 1 572 800,40 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем також нараховано і заявлено до стягнення 48% річних відповідно до пункту 6.7 Договору поставки № 1655/20/39 в сумі 574 472,52 грн., проценти за користування товарним кредитом відповідно до статті 536, частини 5 статті 694 ЦК України, пунктів 4, 5 Додатків № 1655/20/39/01-Н від 22.08.2019, № 1655/20/39/02-Н від 04.10.2019 в сумі 453 266,45 грн. та пеню в сумі 228 043,84 грн. Обставини щодо стягнення суми основного боргу та неустойки в примусовому порядку стали підставою для звернення Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" до суду із даним позовом.

Водночас після відкриття провадження у даній справі - 11 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" погасило основну заборгованість за Договором поставки № 1655/20/39 в сумі 1 572 800,40 грн., що підтверджується наданою позивачем копією Платіжного доручення № 329.

Пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відмова у задоволенні позову може мати місце лише у випадку, якщо заборгованість була погашена боржником до звернення кредитора із відповідним позовом до суду, тобто фактично не існувала на момент такого звернення, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору у даному випадку, та необхідність закриття провадження у справі № 922/2943/20 в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1 572 800,40 грн., на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд також роз`яснює сторонам, що у відповідності до частини третьої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених МПП Фірма "Ерідон" в межах даної справи позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Агрофірма Престиж" 48% річних, процентів за користування товарним кредитом та пені, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Згідно з вимогами частини другої статті 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно також до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 231 ГК України також передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.2. Договору поставки визначено, що Покупець за несвоєчасну оплату товару, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від вартості отриманого але не оплаченого Товару за кожний день прострочення.

Відповідно до пункту 6.8. Договору, сторони домовились, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим Договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (Трьох) років.

Крім того, за приписами статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною третьою статті 692 ЦК України також встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Вищезазначені норми є спеціальними і поширюють свою дію лише на правовідносини, пов`язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно із чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж (у даному випадку - поставка).

Згідно положень пункту 4 Додатку №1655/20/39/01-Н від 22.08.2019 до Договору - у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 30 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару.

Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли Товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару.

Згідно положень пунктів 4 та 5 Додатку №1655/20/39/02-Н від 04.10.2019 до Договору сторони передбачили та встановили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару, що був поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього Додатку на строк понад 15 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару.

Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня коли товар підлягав оплаті за умовами відповідного Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару.

Враховуючи неналежне виконання ТОВ "Агрофірма Престиж" зобов`язань з оплати отриманого за Договором № 1655/20/39 Товару, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині нарахування процентів за користування товарним кредитом, а також і застосування штрафних санкцій (пені).

При цьому, перевіривши надані МПП Фірма "Ерідон" розрахунки за кожен період окремо, суд зазначає, що такі нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства України та є арифметично правильними:

- пеня на суму боргу 1 348 800,48 грн. у період з 03.12.2019 по 01.09.2020 становить 190 507,90 грн.;

- пеня на суму боргу 223 999,92 грн. у період з 02.11.2019 по 01.09.2020 становить 37 535,94 грн.;

- 36% за Додатком №1655/20/39/01-Н у період з 03.12.2019 по 01.09.2020 становить 363 618,19 грн.;

- 48% за Додатком №1655/20/39/02-Н у період з 02.11.2019 по 01.09.2020 становить 89 648,26 грн.

Відтак, суд доходить висновку про наявні правових підстав для задоволення позовних вимог МПП Фірма "Ерідон" в частині стягнення з відповідача 453 266,45 грн. - як процентів за користування товарним кредитом та 228 043,84 грн. пені за Договором № 1655/20/39.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, у даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність, відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Пунктом 6.7. Договору поставки встановлено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару чи невиконання зобов`язань передбачених пунктами 3.2 та 3.3 цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% (сорок вісім відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Враховуючи наведене та перевіривши надані позивачем розрахунки процентів річних, суд зазначає, що відповідні нарахування на загальну суму 574 472,52 грн. (з яких: 484 824,26 грн. за Додатком №1655/20/39/01-Н та 89 648,26 грн. за Додатком №1655/20/39/02-Н) відповідають умовам Договору та є арифметично вірними, а отже позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", в свою чергу, звернулося до суду із клопотанням про зменшення розміру заявлених МПП Фірма "Ерідон" пені та відсотків річних на 90%, з огляду на те, що розмір заявлених до стягнення пені, 48% річних та плати за користування товарним кредитом є явно завищеним, занадто великим, неадекватним та неспіврозмірним по відношенню до порушеного відповідачем зобов`язання. Крім того, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували завдання йому збитків неналежним виконанням відповідачем умов Договору .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суд як орган державної влади повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом суду, передбаченим статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас суд зауважує, що, вирішуючи, у тому числі, і з власної ініціативи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони тощо.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Так, укладаючи договір поставки №1655/20/39 від 22.08.2019, що містив положення щодо компенсаційних платежів, штрафу та пені їх розмірів, а також беручи на себе зобов`язання з вчасної оплати, відповідач, діючи вільно і на власний розсуд, мав усвідомлювати наслідки вчинення несвоєчасної оплати.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. При цьому слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Матеріали справи № 922/2943/20, разом з тим, не містять доказів, які б давали підстави Господарському суду Харківської області скористатись своїм правом для зменшення розміру штрафних санкцій. Зокрема, відповідач протягом усього періоду існування простроченої заборгованості: не звертався до МПП Фірма "Ерідон" із проханням не нараховувати йому компенсаційні платежі, штраф та пеню; не надавав документів та будь яких належних доказів які б засвідчували не можливість відповідача вчасно розрахуватися через існування об`єктивних та/або виняткових обставин; не звертався із проханням пролонгації боргу; не надавав документи та/або встановленої форми фінансові звіти які б засвідчили той факт, що останній перебуває у скрутному фінансовому становищі; не повідомляв про існування обставин, які вплинули на можливість вчасно розрахуватись за отриманий товар, не надавав документи, що засвідчували б настання форс-мажорних обставин.

Частина друга статті 218 ГК України також встановлює, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Поведінка боржника та його дії, на переконання суду, не свідчать про добросовісність виконання свого обов`язку із оплати отриманого товару. Так, боржником було здійснено єдиний платіж по оплаті за Товар за даним Договором поставки 07.10.2019 на суму - 337 200,12 грн., відповідно до Платіжного доручення № 232 від 07.10.2019. Залишок основного боргу погашено відповідачем лише після звернення МПП Фірма "Ерідон" до суду із даним позовом. Загальна кількість днів прострочення складав - 304 днів (за період із 02.11.2019 і по 01.09.2020 - дата написання позовної заяви - 01.09.2020).

Також позовна заява не містить позовних вимог, щодо стягнення завданих відповідачем збитків, а для застосування неустойки, оперативно-господарських санкцій достатньо факту господарського правопорушення.

Також, суд зазначає, що зменшення відсотків річних та пені на 90% є значним та не повною мірою узгоджується з приписами статті 551 ЦК України, статті 223 ГК України щодо врахування інтересів як боржника, так і кредитора при зменшенні судом розміру неустойки (штрафних санкцій).

Приймаючи до уваги наведені норми, беручи до уваги баланс інтересів сторін та враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання перед позивачем, не довів належними доказами виключних обставин для зменшення розміру неустойки та річних на 90%, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" та звільнення його від відповідальності, передбаченої Законом та погодженої у Договорі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" підлягають стягненню витрати Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" зі сплати судового збору в розмірі 18 836,74 грн.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно, враховуючи закриття провадження у справі № 922/2943/20 в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1 572 800,40 грн., питання про повернення МПП Фірма "Ерідон" з державного бюджету частини сплаченого судового збору, буде вирішено в окремому процесуальному документі, у разі звернення позивача до суду із відповідним клопотанням.

Крім того, на виконання пункту 8 частини третьої статті 165 ГПК України, Малим приватним підприємством Фірма "Ерідон" в позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому зазначено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 124,50 грн. Однак, відшкодування вказаних витрат позивач не заявляв, доказів на підтвердження розміру таких витрат до суду не подав, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх розподілу.

З огляду на наведене та керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" задовольнити частково.

Провадження у справі № 922/2943/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" суми основного боргу в розмірі 1572 800,40 грн. - закрити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" (місцезнаходження: 62420, Харківська область, Харківський район, село Веселе, вулиця Жовтнева, будинок 4; ) на користь Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" (місцезнаходження: 08143, Київська область, Києво-Святошинський район, село Княжичі, вулиця Воздвиженська, будинок 46; ) 48% річних в розмірі 574 472,52 грн., проценти за користування товарним кредитом в розмірі 453 266,45 грн., пеню за Договором поставки № 1655/20/39 в розмірі 228 043,84 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 18836,74 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" грудня 2020 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/2943/20