ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2968/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/2968/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" (68200, Одеська область, Саратський район, смт. Сарата, вул. Молодіжна, 15, )

до відповідача Державного підприємства "ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ" (65058, м. Одеса, пр. Шевченка, 12, )

про стягнення 9964,40грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

від відповідача - Цибулько М.П., довіреність № 234, дата видачі : 15.01.20;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ" про стягнення 273 664,40грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про виконання підрядних робіт №166 від 27.04.2020р.

Ухвалою від 21.10.2020р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" було залишено без руху.

29.10.2020р. до господарського суду надійшла заява (вх. №2-28863/20) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2020р. провадження по справі №916/2968/20 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.12.2020р. за вх. №33905/20 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у сумі 7 911грн. та 3% річних в сумі 2 053,40грн. Крім того відповідною заяву позивач просив суд повернути сплачену суму судового збору у розмірі 3 955,50грн.

20.11.2020р. за вх. №31125/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими безпідставними та просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 квітня 2020 року між Державним підприємством «ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ» (Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АДЕПТ-ПРОЕКТ» (Позивач) було укладено договір №166 на виконання проектних робіт.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується своїми силами і засобами, за завданням Замовника і за його рахунок виконати проектно-кошторисну документацію на стадію ПРОЕКТ (П) та РОБОЧА ДОКУМЕНТАЦІЯ (Р) (надалі - «Роботи») по об`єкту «Будівництво двостороннього пірсу у складі розширення та експлуатації інженерної та транспортної інфроструктури та виробничих потужностей з перевалки олії, зерна, харчових продуктів переробки олійних та зернових культур» за адресою: Одеська область, м. Чорноморську вул. Сухолиманська, 26-А (на стику причалів №№10, 11 Чорноморської філії ДП «АМПУ». Технологічна частина» (надалі - "Об`єкт"), а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконану Виконавцем роботу на умовах, визначених даним Договором та оплатити її.

Згідно з пунктом 2.1 договору загальна вартість робіт за договором становить 635 000,00 грн., у тому числі вартість стадії Проект - 439 500,00 грн., вартість стадії Робоча документація - 195 500,00 грн.

Оплата за цим Договором здійснюється поетапно з авансовим платежем по кожному етапу у розмірі 40 відсотків від вартості кожного етапу.

Позивач вказує, що відповідно до п.2.2. договору у якості попередньої оплати за стадію Проект Відповідач сплатив Позивачу грошові кошти у розмірі 175 800,00 грн.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що Остаточний розрахунок по 1-му етапу, у розмірі: 263700 грн., у тому числі ПДВ: 43950,00 грн., оплачує Замовник па підставі виставленого Виконавцем рахунку протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання Замовником проектної документації Стадії Проект після оформлення Акта здачі-приймання роботи та Накладної, за умови надходження відповідного платежу за Договором № 237-11.

Позивач зазначає, що він здав Відповідачу роботи за Актом №5 здачі-приймання виконаних робіт від 18 червня 2020р. та Накладною №202-1 від 18.06.2020р., і 29 червня 2020 року направив рахунок на оплату №52. Але розрахунок за 1-й етап у розмірі 263 700,00 грн. у строк, передбачений п.2.4. договору, не був отриманий. Заборгованість за договором склала 236 700грн.

12.08.2020р. Позивач направив на адресу Відповідача лист-вимогу №52 про сплату заборгованості. Лист був отриманий Відповідачем 17.08.2020р. який Відповідач залишив без відповіді станом на 05.10.2020 року.

Крім того, пунктом 5.4 договору встановлено, що за порушення Замовником строків оплати, установлених цим Договором, більше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів включно, Замовник виплачує Виконавцю на вимогу останнього штраф у розмірі 3 (три) % від вартості робіт (п. 2.1 даного Договору), щодо яких допущено прострочення строків оплати, що за розрахунок позивача складає 7911 грн.

Також в зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачем відповідно до положень ст. 625 ГПК України нараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 2 053,40грн.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 27 квітня 2020 року між Державним підприємством «ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АДЕПТ-ПРОЕКТ» було укладено договір №166 на виконання проектних робіт. Пунктом 1.1 якого встановлено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується своїми силами і засобами, за завданням Замовника і за його рахунок виконати проектно-кошторисну документацію на стадію ПРОЕКТ (П) та РОБОЧА ДОКУМЕНТАЦІЯ (Р) (надалі - «Роботи») по об`єкту «Будівництво двостороннього пірсу у складі розширення та експлуатації інженерної та транспортної інфроструктури та виробничих потужностей з перевалки олії, зерна, харчових продуктів переробки олійних та зернових культур» за адресою: Одеська область, м. Чорноморську вул. Сухолиманська, 26-А (на стику причалів №№10, 11 Чорноморської філії ДП «АМПУ». Технологічна частина» (надалі - "Об`єкт"), а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконану Виконавцем роботу на умовах, визначених даним Договором та оплатити її.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі що підтверджується Актом №5 здачі-приймання виконаних робіт від 18 червня 2020р. та Накладною №202-1 від 18.06.2020р..

Пунктом 2.4 договору передбачено, що Остаточний розрахунок по 1-му етапу, у розмірі: 263700 грн., у тому числі ПДВ: 43950,00 грн., оплачує Замовник па підставі виставленого Виконавцем рахунку протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання Замовником проектної документації Стадії Проект після оформлення Акта здачі-приймання роботи та Накладної, за умови надходження відповідного платежу за Договором № 237-11.

Проте відповідач за надані послуги по першому етапу в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 263 700грн.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Під час розгляду справи в суді судом встановлено, що відповідачем сума основного боргу яка позивачем зазначена в позовній заяві сплачена в повному обсязі, що мала наслідком подання позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Позивачем в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором було нараховано штраф у сумі 7 911грн. та 3% річних в сумі 2 053,40грн.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено, пунктом 2.4 договору передбачено, що Остаточний розрахунок по 1-му етапу, у розмірі: 263700 грн., у тому числі ПДВ: 43950,00 грн., оплачує Замовник па підставі виставленого Виконавцем рахунку протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання Замовником проектної документації Стадії Проект після оформлення Акта здачі-приймання роботи та Накладної, за умови надходження відповідного платежу за Договором № 237-11.

Отже з наведеного пункту договору вбачається що необхідною передумовою щодо оплати наданих послуг є виставлення Виконавцем рахунку, який Замовником сплачуться на протязі 10 банківських днів.

Згідно ч.3 ст.538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку.

Проте суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів виставлення відповідачу рахунку на оплату вартості наданих послуг, а лише в позовній заяві вказано що відповідний рахунок №52 був направлений відповідачу 29.06.2020р. При цьому сам рахунок був доданий позивачем лише до відповіді на відзив.

Так, позивач у відповіді на відзив посилався, на докази листування електронною поштою між головним інженером проекту ТОВ «Адепт - Проект» ОСОБА_1 та головним інженером проекту ДП «ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ» ОСОБА_2 , що підтверджується скріншотом електронної скриньки співробітника ТОВ «Адепт - Проект» ОСОБА_1 , із тексту переписки вбачається, що у вкладенні до листа знаходиться рахунок на оплату.

Проте суд до відповідних послань ставиться критично, оскільки як вбачається з тексту договору, сторони в договорі не узгоджували електронного листування як такого та що копія чи фотокопія електронного листа чи паперового рахунку, тощо має статус документу, обов`язкову та доказову силу за відсутності оригіналу паперового документу підписаного уповноваженими особами сторін; сторони в договорі не уповноважували інженерів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирішення фінансових питань, на передачу, отримання рахунків. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч.1 ст.92 ЦК України); в електронному листі відсутня електронна адреса отримувача. Адреса іншого листа від 02.12.2020 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ДП «ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ» не належить; відсутні докази направлення цього листа на офіційну електронну адресу ДП «Чорноморндіпроект» - e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 та електронний лист не підтверджує, що до нього був прикріплений саме Рахунок на оплату № 52 від 29.07.2020 (остаточний розрахунок по 1 етапу).

Крім того, згідно до ч.ч.1,2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до п.2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (Наказ Мінфіну від 24.05.95 №88) документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

За ч.1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного, відповідна копія рахунку на оплату не є ані паперовим, ані електронним документом та не підтверджує виконання позивачем умов п.2.4 Договору, та наявності прострочки відповідача в його оплаті та періоду прострочки.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже з урахуванням наведеного вище, враховуючи ненадання позивачем належних та допустимих доказів виставлення ним рахунку на оплату, як то перебачено п. 2.4 договору, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення нарахованих штрафних санкцій оскільки позивачем фактично не доведено виникнення у відповідача обов`язку щодо його оплати.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Інші посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" (68200, Одеська область, Саратський район, смт. Сарата, вул. Молодіжна, 15, ) до Державного підприємства "ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ" (65058, м. Одеса, пр. Шевченка, 12, ) - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" (68200, Одеська область, Саратський район, смт. Сарата, вул. Молодіжна, 15, )

3. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адепт-проект" (68200, Одеська область, Саратський район, смт. Сарата, вул. Молодіжна, 15, ) сплачену суму судового збору у розмірі 3 955 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять)грн. 50 коп. перерахованого згідно платіжного доручення №485 від 05.10.2020р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 04 січня 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна