ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.2020р. м. Харків Справа №905/917/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Ісаковій А.В.,

розглянувши справу №905/917/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця»

про стягнення 1 380 502,82 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 1 380 502,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажу, що передбачені вимогами п.41 Статуту залізниць України, Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.

22.05.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та зважаючи на введений в Україні карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 визначено, що про дату, час та місце проведення підготовчого засідання буде повідомлено учасників справи додатково.

08.07.2020р. за вх. №12701/20 та за вх. № 12702/20 господарський суд одержав відзив на позовну заяву та заяву про зменшення штрафних санкцій, в яких відповідач просить суд зменшити розмір штрафу до 50% від обґрунтованої суми позову 1 380 502,82 грн. 690 251,41 грн., з посиланням на те, що останній не заперечує той факт, що з його боку мали місце порушення визначених правилами термінів доставки вантажу, але ці порушення виникли з поважних та незалежних від нього причин, а саме:

-виконання відповідачем обов`язків з перевезення вантажів є ускладненим з огляду на скрутне фінансове становище залізничної галузі, внаслідок чого залізниця працює в режимі жорсткої економії використання паливно енергетичних ресурсів, товарно матеріальних цінностей та з метою створення мінімальних витрат на перевезення вантажів та ефективного використання рухомого складу формування поїздів здійснюється за максимальною тяговою силою локомотива, тобто вагони не відправляються та чекають до повного формування потягу (необхідної кількості вагонів на розподільчих станціях);

-відповідач не має можливості в поданому обсязі використовувати ресурси для навантаження вантажу та відправки його на адресу позивача через невиконання норм в годинах користування вагонами; крім того, вагони, які прибувають на адресу позивача не приймаються ним до вивантаження та простоюють на під`їзних коліях заводу з невідомих причини, тобто позивач своїми діями вчиняє перешкоди залізниці для повноцінної та плідної роботи залізничного транспорту;

-практично вся залізнична мережа РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка обслуговує безпосередньо позивача (як вантажоодержувача), знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнює транспортне сполучення у межах РФ «Донецька залізниця» та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО. Зокрема, використання єдиної ділянки залізниці між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря, що має невелику пропускну здатність і обслуговує як позивача, так і інші підприємства, призводить до згущеного підходу вантажів на ці підприємства та несвоєчасне їх забирання вантажоодержувачами;

-залізницею втрачено понад 20 000 одиниць рухомого складу у зв`язку з його перебуванням в межах населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто до цього рухомого складу у неї відсутній доступ, і для його відновлення вона вимушена звертатися як за внутрішніми, так і за зовнішніми запозиченнями, з метою подальшого вчасного доставлення вантажів.

Також, відповідач посилається на збитковість його підприємства через низький рівень тарифів на перевезення пасажирів та компенсації за перевезення пасажирів пільгових категорій, необхідність відрахування до Державного бюджету України 90% від обсягу чистого прибутку (доходу) товариства на виконання постанови КМУ від 23.02.2011р. № 138 «Про затвердження Порядку відрахувань до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствам та їх об`єднаннями» (із змінами).

Крім того, відповідач зазначає, що порушення залізницею термінів доставки вантажу не завдано позивачу жодних збитків.

27.07.2020р. за вх. №13743/20 господарський суд одержав відповідь позивача на відзив та заяву про зменшення розміру штрафу, в якій з доводами відповідача не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, з огляду не наступне:

- нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу є імперативною нормою, яка не передбачає для його застосування обов`язок отримання збитків, тому не має підстав доводити понесення збитків або невиконання позивачем зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів;

- позивач є великим металургійним підприємством з замкнутим циклом виробництва, яке забезпечується сировиною, яка доставляється, у більшій частині, залізничним сполученням, а несвоєчасна доставка вантажу та порожніх вагонів призводить до затримки виробничого процесу, що призводить до порушення позивачем виконання зобов`язань перед третіми особами щодо своєчасного відвантаження продукції та сплати відповідних штрафних санкцій;

- перевезення вантажу, за якими виникли спірні правовідносини, здійснювались на адресу позивача виключно на підконтрольній український владі території;

- про знаходження частини залізничної мережі РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» в зоні проведення АТО та певні ускладнення транспортного сполучення у межах РФ «Донецька залізниця» було заздалегідь відомо відповідачу під час укладення договорів про експлуатацію залізничного під`їзного шляху ПрАТ «МК «Азовсталь» та про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, на підставі яких він без будь-яких заперечень взяв на себе зобов`язання стосовно термінів доставки вантажу, в т. ч. і по спірному маршруту;

-посилання відповідача на проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей як на підставу для звільнення від відповідальності, є необґрунтованими, оскільки єдиним документом, що підтверджує настання непереборної сили (форс-мажору) є сертифікат ТПП України, якого до матеріалів справи долучено не було;

- відповідачем у справі є АТ «Українська залізниця», а не РФ «Донецька залізниця», у зв`язку з чим на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача має бути надано звіт юридичної особи, а не звіт філії; при цьому, позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності, а економічна ситуація в країні негативно впливає на фінансове становище обох контрагентів.

30.07.2020р. за вх.№14090/20 та 20.08.2020р. за вх. № 14655/20 господарський суд одержав клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 18 534,52 грн. раз з документами на підтвердження надання правової допомоги.

06.08.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження до 07.09.2020р. та призначено підготовче засідання на 01.09.2020р.

01.09.2020р. господарським судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30.09.2020р. Про закриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30.09.2020р. повідомлено сторін шляхом направлення на їх адреси копій ухвали (повідомлення) суду від 01.09.2020р., які одержані ними, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштового відправлення та відомості з сайту Укрпошти.

30.09.2020р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

У жовтні листопаді 2019р. відповідачем (перевізником) на адресу позивача (одержувача) здійснено перевезення вагонів з вантажем за залізничними накладними: №44780641, №44261238, №44273506, №44261196, №44193464, №44268902, №44780724, №44780542, №44333524, №44291953, №44355014, №44355097, №44346047, №44330652, №44341881, №44315190, №44341873, №44361186, №44300085, №44272409, №44333995, №44238517, №44289593, №44261766, №44306603, №44362200, №44356772, №44347201, №44348878, №44329142, №44370914, №44348886, №44351328, №44366904, №44325223, №44337459, №44388049, №44388064, №44412765, №44419034, №44332724, №44338804, №44343440, №44355402, №44344885, №44344950, №44355352, №44434264, №44446540, №44417459, №44474898, №44421220, №44460616, №44464972, №44436343, №44364495, №44393452, №44356715, №44440006, №44363919, №44498319, №44475465, №44517779, №44517712, №44520856, №44457869, №44505261, №44512945, №44518645, №32247462, №32439903, №32443608, №32232027, №32344244, №32441560, №32366296, №32412744, №32413049, №32410847, №32476970, №32476962, №32425993, №32438855, №32341356, №32478919, №32484834, №32449431, №32441842, №32545253, №32491474, №32518300, №32404154, №32336372, №32336398, №32336380, №32550824, №32564270, №32570574, №32467276, №32462202, №32454233, №32452096, №32450157, №32428880, №32379091, №32348088, №32440885, №32274177, №32471559, №32480816, №32464729, №32464687, №32492969, №32493611, №32420796, №32436594, №32527798, №32530909, №32507758, №32432387, №32439499, №32514143, №32525792, №32423881, №32509374, №32431272, №32496317, №32534042, №32464679, №32433328, №32411365, №32469348, №32459075, №32432395, №32439481, №32468969, №32439531, №32502858, №32491466, №32489932, №32410912, №32357709, №32524605, №32463325, №32506255, №32535544, №32478570, №32503179, №32528770, №32546723, №32536195, №32556961, №32528952, №32479172, №32534927, №32543910, №32461915, №32537128, №32463598, №32504144, №32454860, №32454845, №32490740, №32508319, №32548331, №32521361, №32461121, №32543092, №32581688, №32420457, №32528556, №32420978, №32531816, №32520579, №32500613, №32453680, №32580474, №32580813, №32580664, №32581654, №32569394, №32598765, №32465692, №32502346, №32502304, №32292666, №32318321, №32333940, №32543548, №32579682, №32567984, №32518797, №32458085, №32600496, №32560104, №32606212, №32606782, №32604068, №32604118, №32544926, №32581514, №32581712, №32462830.

Вказані залізничні накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Календарні штемпелі на вказаних залізничних накладних свідчать, що вагони з вантажем доставлені відповідачем із порушенням терміну доставки, встановленого ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку із чим позивач нарахував відповідачу штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 1 380 502,82 грн. та звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог нормативно правових актів наявні у матеріалах справи залізничні накладні свідчать про укладення між вантажовідправником і відповідачем (перевізником) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача (позивача).

Згідно з ч.1 ст.919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до п.23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.

Згідно з п.41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

У п.п.1.1,1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затв. наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (далі- Правила), встановлено, що залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах на кожну повну та неповну добу складає 200 км. Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу, у разі переадресування вантажів (п.п.2.1, 2.4 Правил).

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Пунктом 2.10 Правил передбачено, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки

У п. 8 Правил видачі вантажів, затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, визначено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Відповідно до ч.1 ст.526 , ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 ЦК України.

При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 ГК України для застосування заходів господарсько - правової відповідальності.

Пунктом 116 Статуту залізниць України встановлено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

В Інформаційному листі ВГСУ України №01-06/420/2012 від 04.04.2012р. роз`яснено, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Календарні штемпелі прибуття вантажу (графа 51) та видачі вантажу (графа 52) залізничних накладних №44780641, №44261238, №44273506, №44261196, №44193464, №44268902, №44780724, №44780542, №44333524, №44291953, №44355014, №44355097, №44346047, №44330652, №44341881, №44315190, №44341873, №44361186, №44300085, №44272409, №44333995, №44238517, №44289593, №44261766, №44306603, №44362200, №44356772, №44347201, №44348878, №44329142, №44370914, №44348886, №44351328, №44366904, №44325223, №44337459, №44388049, №44388064, №44412765, №44419034, №44332724, №44338804, №44343440, №44355402, №44344885, №44344950, №44355352, №44434264, №44446540, №44417459, №44474898, №44421220, №44460616, №44464972, №44436343, №44364495, №44393452, №44356715, №44440006, №44363919, №44498319, №44475465, №44517779, №44517712, №44520856, №44457869, №44505261, №44512945, №44518645, №32247462, №32439903, №32443608, №32232027, №32344244, №32441560, №32366296, №32412744, №32413049, №32410847, №32476970, №32476962, №32425993, №32438855, №32341356, №32478919, №32484834, №32449431, №32441842, №32545253, №32491474, №32518300, №32404154, №32336372, №32336398, №32336380, №32550824, №32564270, №32570574, №32467276, №32462202, №32454233, №32452096, №32450157, №32428880, №32379091, №32348088, №32440885, №32274177, №32471559, №32480816, №32464729, №32464687, №32492969, №32493611, №32420796, №32436594, №32527798, №32530909, №32507758, №32432387, №32439499, №32514143, №32525792, №32423881, №32509374, №32431272, №32496317, №32534042, №32464679, №32433328, №32411365, №32469348, №32459075, №32432395, №32439481, №32468969, №32439531, №32502858, №32491466, №32489932, №32410912, №32357709, №32524605, №32463325, №32506255, №32535544, №32478570, №32503179, №32528770, №32546723, №32536195, №32556961, №32528952, №32479172, №32534927, №32543910, №32461915, №32537128, №32463598, №32504144, №32454860, №32454845, №32490740, №32508319, №32548331, №32521361, №32461121, №32543092, №32581688, №32420457, №32528556, №32420978, №32531816, №32520579, №32500613, №32453680, №32580474, №32580813, №32580664, №32581654, №32569394, №32598765, №32465692, №32502346, №32502304, №32292666, №32318321, №32333940, №32543548, №32579682, №32567984, №32518797, №32458085, №32600496, №32560104, №32606212, №32606782, №32604068, №32604118, №32544926, №32581514, №32581712, №32462830 свідчать, що вантаж, що прямував за цими залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням термінів доставки, встановлених п. 41 Статуту залізниць України та п. п 1.1, 1.2, 2.4 Правил, що згідно із п. 116 Статуту залізниць України є підставою для застосування до відповідача, як перевізника, відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, належним доказом для звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з порушенням встановлених термінів доставки вантажів та покладання такої відповідальності на вантажовідправника або вантажоодержувача мають бути комерційні або акти загальної форми, в яких повинні бути відображені причини затримки вантажу, та які повинні бути складені відповідно до вимог Правил складання актів, затв. наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Такі акти (в т.ч. про які зазначено у графі 49 певної частини залізничних накладних) відповідачем до суду не надані, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що вантаж був доставлений з простроченням з незалежних від залізниці причин, внаслідок дій відправника або одержувача вантажу. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.12.2019р. у справі № 910/3745/19.

Посилання відповідача на те, що вагони доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через не приймання даного вантажу вантажоодержувачем, господарським судом не приймаються до уваги з огляду на відсутність будь-яких доказів на підтвердження таких посилань.

Інші обставини, на які посилається відповідач, не доводять відсутність його вини в затримці вагонів та не є підставами для збільшення терміну доставки вантажу у розумінні п. 2.9 Правил.

При цьому, при визначенні кількості днів прострочення відповідача позивачем враховано збільшення термінів доставки вантажів у зв`язку з їх переадресуванням (про що міститься відповідна відмітка у графі 49 певної частини залізничних накладних).

Розрахунок штрафу, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір штрафу за порушення відповідачем термінів доставки вантажу становить 1 380 502,82 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо порушення відповідача та його арифметичну правильність.

Заява відповідача про зменшення розміру штрафу до 50% від обґрунтованої суми позову 1 380 502,82 грн. 690 251,41 грн. відхилена судом з огляду на те, що заявлена до стягнення штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки залізниці, підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, а також покладає на порушників відповідальність, зокрема, на перевізника за порушення терміну доставки вантажу у вигляді штрафу, розмір якого чітко визначений п. 116 Статуту залізниць України. Такий штраф стягується з перевізника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. При цьому, суд визнав за можливе застосувати позицію Верховного Суду, яка міститься у постановах від 05.02.2019р. по справі № 914/2339/17, від 27.03.2020р. у справі № 917/500/19, щодо неможливості зменшення розміру штрафу, визначеного п. п. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильне зазначення вантажовідправником маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси вантажоодержувача, з урахуванням того, що в обох випадках йдеться про штраф, який визначається Статутом залізниць України.

Тому, з урахуванням наведених висновків суду щодо неможливості зменшення розміру штрафу та правової позиції Верховного Суду, судом не надається оцінка доводам відповідача, викладеним у відзиві на позову та заяві про зменшення розмірі штрафних санкцій, та відповідним запереченням позивача, викладеним у відповіді на відзив, заяву про зменшення розміру штрафу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1 380 502,82 грн., а отже і про їх задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

За змістом ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.8 ст.129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. ч. 3-4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За загальним правилом судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача (п. 2 ч. 1, п.1 ч. 4 ст.129 ГПК України).

Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Вказане питання господарський суд вирішує за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, та керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Відносно гонорару за складність справи у п. 269 рішення Європейський суд з прав людини від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019р. у справі №905/1795/18.

У позові позивачем заявлено до стягнення з відповідача судові витрати, розмір яких згідно з попереднім (орієнтованим) розрахунком судових витрат становить 42 767,56 грн., з яких: 20 707,54 грн. - судовий збір та 22 060,02 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

30.07.2020р. за вх.№14090/20 господарський суд одержав клопотання позивача, в якому останній просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 18 534,52 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р., укладений між АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» та ПрАТ «МК «Азовсталь» (позивач, клієнт), додаткові угоди до нього №34 від 01.10.2019р., №126 від 04.05.2020р.; акт №1 від 13.07.2020р. приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою №126 від 04.05.2020р. до договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. на суму 18 534,52 грн.; розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг за договором №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. на суму 18 534,52 грн.; рахунок на оплату №462 від 13.07.2020р. на суму 18 534,52 грн.; платіжне доручення № від 31.07.2020р. на суму 18 534,52 грн.

Згідно укладеного між АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» та ПрАТ «МК «Азовсталь» (позивач, клієнт) про надання правової допомоги №180329/АЗСТ від 29.03.2018р., клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1 договору). Зміст, умови та строки виконання завдань узгоджуються сторонами шляхом укладення додаткових угод (п.1.2 договору). Адвокатам, що є учасниками адвокатського об`єднання надаються в тому числі наступні повноваження: діяти від імені та в інтересах Клієнта з усіма правами, наданими чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі, іншій особі, яка бере участь у судовому процесі (п.2.1.1. договору).

Додатковою угодою №126 від 04.05.2020р. до цього договору визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі про стягнення з АТ « Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь ПрАТ «МК «Азовсталь» штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 1 380 502,82 грн.

У п. 2 додаткової угоди №126 від 04.05.2020р. визначена вартість послуг:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції 525,50 грн. за год. (в розрахунку 25% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік»);

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) 525,50 грн. за год. (в розрахунку 25% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік»);

- перевірка та підготовка документів 525,50 грн. за год. (в розрахунку 25% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік»);

- складання процесуальних документів (клопотання, заяви, скарги) 525,50 грн. за год. (в розрахунку 25% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік»);

- складання та подання заперечень, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, письмових пояснень 525,50 грн. за год. (в розрахунку 25% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік»);

- участь у судових засіданнях в судах першої інстанції 2 000 грн. (за судодень);

- підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу, рішення суду, відзиву на апеляційну скаргу, заперечення проти відкриття апеляційного провадження 525,50 грн. за год. (в розрахунку 25% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік»);

- участь у судових засіданнях в судах апеляційної інстанції 3 000 грн. (за судодень);

- підготовка та подання касаційної скарги на ухвалу, рішення суду, відзиву на касаційну скаргу, заперечення проти відкриття касаційного провадження 525,50 грн. за год. (в розрахунку 25% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік»);

- участь у судових засіданнях в Верховному Суді 4 000 грн. (за судодень);

- гонорар за прийняття рішення на користь клієнта 13 805,02 грн. (1% від ціни позову).

Оплата послуг здійснюється протягом сорока п`яти календарних днів після підписання сторонами акту надання послуг (акту прийому передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахунків від адвокатського об`єднання (п. 3.1 додаткової угоди №126 від 04.05.2020р.). Правова допомога вважається наданою після підписання акту надання послуг (акту прийому передачі наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками (п. 6.1 додаткової угоди №126 від 04.05.2020р.).

Згідно акту №1 від 13.07.2020р. приймання-передачі наданих послуг АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» надало, а позивач (клієнт) прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до додаткової угоди угодою №126 від 04.05.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. на суму 18 534,52 грн. згідно з розрахунком розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги.

Згідно розрахунку розміру винагороди від 13.07.2020р., складеного адвокатом Костіковою О.О., який діє від імені АО «Всеукраїнська адвокатська допомога», позивачем понесено 18 534,52 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яка складається з:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції 525,50 грн. (1 год.);

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) 1 051 грн. (2 год.);

- перевірка та підготовка документів 1 051 грн. (2 год.);

- складання позовної заяви 1 051 грн. (2 год.);

- складання та подання відповіді на відзив 1 051 грн. (2 год.);

- гонорар за складність справи 13 805,02 грн. (1% від ціни позову).

Платіжним дорученням № від 31.07.2020р. позивачем сплачено на користь адвокатського об`єднання 18 534,52 грн. за надання правової допомоги.

Повноваження адвоката Костікової О.О. підтверджені довіреністю №09-18/7940 від 27.12.2019р. та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №3495 від 14.07.2010р. Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката Костікової О.О. форма її адвокатської діяльності - АО «Всеукраїнська адвокатська допомога».

Адвокатом Костіковою О.О. складена, підписана та подана до суду позовна заява, засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви; складено, підписано та подано до суду відповідь на відзив, заяву про зменшення розміру штрафу.

Отже, надання правничої допомоги АО «Всеукраїнська адвокатська допомога», від імені якого діє адвокат Костікова О.О., підтверджується у тому обсязі, що визначений актом №1 від 13.07.2020р. приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою 126 від 04.05.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. з урахуванням переліку послуг згідно розрахунку розміру винагороди від 13.07.2020р., а розмір відповідних витрат - 4 729,50 грн. є обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Одночасно, з огляду на конкретні обставини щодо фактичного обсягу виконаних адвокатом робіт, витраченого на ці роботи часу, складності справи та виконаних робіт, суд вважає, що розмір гонорару - 13 805,02 грн. є завищеним щодо відповідача, становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу витрат, а тому керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, обмежує його до 6 000 грн.

За таких обставин, у даному випадку, підлягають відшкодуванню витрати позивача на правничу допомогу у загальному розмірі 10 729,50 грн.

Також, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 20 707,54 грн. за подання до суду даного позову на підставі платіжного доручення № від 05.05.2020р.

Приймаючи до уваги наведене, з огляду на задоволення позову у повному обсязі, витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 20 707,54 грн., на правничу допомогу у розмірі 10 729,50 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задовольнити.

2.Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, Печерський р-н, вул. Тверська, 5; ідент. код ЄДР 40075815) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ідент. код ЄДР 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, Орджонікідзевський р-н, вул. Лепорського, буд.1; ідент. код ЄДР 00191158) штраф у розмірі 1 380 502 (один мільйон триста вісімдесят тисяч п`ятсот дві) грн. 82 коп., судовий збір у розмірі 20 707 (двадцять тисяч сімсот сім) грн. 54 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 729 (десять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн. 50 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 12.10.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва