ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Черкаси справа № 925/714/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участю прокурора відділу прокуратури Черкаської області Тищенко О.В., представників сторін: позивача - Слинька М.Г. за довіреністю, відповідача - адвоката Сучила А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до Приватного підприємства «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант» про стягнення 1 220 827 грн. 14 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (далі - позивач) звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди, спричиненої неукладенням договорів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Черкаси в сумі 1220827 грн. 14 коп. та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано тим, що спірні збитки спричинені не укладанням договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Черкаси у зв`язку з введенням в експлуатацію чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/714/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.07.2019 року.

Відповідач в особі свого представника подав суду:

11.07.2019 року відзив на позовну заяву (вх. № 21155/19, а.с. 53-56), у якому заперечував проти позову з мотивів необґрунтованості та безпідставності позовних вимог з огляду на таке:

позов подано прокурором передчасно, оскільки між позивачем та відповідачем здійснюється досудове врегулювання спору, проводяться домовленості щодо укладення договору пайової участі;

невірний розрахунок розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Черкаси без урахування рішення Черкаської міської ради від 12.06.2018 року № 2-3429;

необґрунтованість кошторисної вартості будівництва;

11.07.2019 року - заяву про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 21156/19, а.с. 70-73) з мотивів відсутності підстав представництва прокурором інтересів Черкаської міської ради як позивача.

В судовому засіданні 11.07.2019 року оголошено перерву до 01.08.2019 року.

Прокурор 24.07.2019 року подав письмові пояснення (вх. № 22694/19, а.с. 79-83) на заяву відповідача від 11.07.2019 року про залишення позовної заяви без розгляду і письмову відповідь на відзив відповідача (вх. № 22695/19, а.с. 86-91), в яких спростовував доводи відповідача, наведені у його заяві і відзиві на позов, у зв`язку з чим позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Відповідач та позивач в особі своїх представників 01.08.2019 року, 09.09.2019 року подали клопотання (вх. № 23568/19, а. с. 96-98, вх. № 27520/19, а.с. 108-114), в яких просили приєднати до матеріалів справи додаткові документи в обґрунтування своїх позицій.

Ухвалами суду від 01.08.2019 року, 12.09.2019 року за клопотаннями прокурора та представників сторін продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, оголошено перерву до 26.09.2019 року.

Відповідач в особі свого представника подав суду 26.09.2019 року клопотання (вх. № 29461/19, а.с. 126-127), в якому просив призначити у справі судову оціночно-будівельну експертизу, запропонував питання, які необхідно поставити на вирішення експертів.

В судовому засіданні 26.09.2019 року ухвалою суду (в протоколі судового засідання) відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 21156/19 від 11.07.2019 року), оголошено перерву до 27.09.2019 року.

Прокурор продав суду 27.09.2019 року :

клопотання (вх. № 29607/19 а.с. 132-140) про долучення до матеріалів справи повного тексту копії декларації про готовність до експлуатації об`єкта «Будівництво чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-річчя Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси» від 08.06.2017 року № ЧК 30;

заперечення (вх. 29609/19 а.с. 141-143) на клопотання відповідача про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, з підстав недоцільності та безпідставності.

Ухвалами суду від: 27.09.2019 року підготовче провадження у справі № 925/714/19 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, 23.10.2019, 20.11.2019, 25.11.2019 року за клопотаннями відповідача розгляд справи по суті відкладався, призначено на 05.12.2019 року.

04.12.2019 року відповідач в особі свого представника подав клопотання (вх. № 36955/19 а.с. 174-176), в якому просив, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, зупинити розгляд справи № 925/714/19 до вирішення пов`язаної з нею справи № 925/1403/19 за позовом приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 36955/19 від 04.12.2019 року), зупинено провадження у справі № 925/714/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 912/2385/18 в касаційному порядку, зобов`язано сторін надати суду повне судове рішення у справі № 912/2385/18, що набрало законної сили.

Ухвалою суду від 06.08.2020 року поновлено провадження у справі № 925/714/19, розгляд справи по суті призначено на 17.09.2020 року.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року, за клопотаннями прокурора та відповідача, розгляд справи по суті відкладено на 24.11.2020 року

Відповідач в особі свого представника 19.11.2020 року подав клопотання (вх. № 18044/20 а.с. 221-223), в якому просив зупинити провадження у справі до набрання чинності рішенням господарського суду Черкаської області у справі № 925/1318/20.

В судовому засіданні 24.11.2020 року ухвалою суду (в протоколі судового засідання) відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 18044/20 від 19.11.2020 року), прокурор та позивач в особі свого представника позов, з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві і письмовій відповіді на відзив, підтримали і просили задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

08.06.2017 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області зареєстровано декларацію № ЧК30 про готовність об`єкта до експлуатації - будівництво чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси (далі - Декларація а.с. 133-140), відповідно до п.п. 2, 13 якого замовником є Приватне підприємство «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант» на підставі договору оренди б/н від 09.09.2005 рок, зареєстрованого у Черкаській регіональній філії ДП «Дентр ДЗК при Держкомземі України» за № 91 від 18.02.2006, кадастровий номер земельної ділянки: :05:032:0025.

Загальна площа будівлі становить - 7542,90 кв.м., загальна площа вбудовано-прибудованих приміщень житлового будинку становить - 880,90 кв.м., загальна площа нежитлових приміщень об`єкта становить - 3948,40 кв.м. (п.п. 14, 15 Декларації).

Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 25970,625 тис. грн., у тому числі: витрати на будівельні роботи 20257,088 тис. грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 5713,537 тис. грн. (п. 20 Декларації).

В п. 22 Декларації обумовлено, що кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту не сплачуються у відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки об`єкт завершеного будівництва віднесено до будинків житлового фонду, соціального призначення та доступного житла.

Рішенням Черкаської міської ради № 2-621 від 23.06.2011 року «Про пайову участь (внесок) замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси» вирішено зокрема наступне:

п. 1 - затвердити Порядок залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси згідно з додатком 1;

п. 2 - затвердити Положення про міський цільовий фонд пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси згідно з додатком 2;

п. 3 - затвердити примірний договір пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси згідно з додатком 3;

п. 4 - доручити департаменту архітектури, будівництва та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради (Геращенко М.В.) за рахунок цільового фонду пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси замовити розробку розрахунку укрупнених показників кошторисної вартості об`єктів за ціновими показниками об`єктів - аналогів із застосуванням уточнюючого коефіцієнта при проведенні реконструкції;

п. 5 - доручити департаменту бюджетної політики виконавчого комітету Черкаської міської ради (Джуган Н.В.) у двотижневий термін після прийняття даного рішення розробити порядок відшкодування замовникам різниці між здійсненими витратами на будівництво інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами земельної ділянки замовника та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста у разі, якщо кошторисна документація будівництва таких мереж перевищує розмір пайової участі та розпочати регуляторну процедуру (в разі необхідності) або подати відповідний проект рішення на розгляд ради).

Порядком залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси (а.с. 26-29) визначено зокрема наступне:

п. 1.2. - замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву;

п. 1.4. - пайова участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до цільового фонду міського бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури міста;

п. 1.5. - кошти замовників залучаються на підставі договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси, у кладеного між замовником та виконавчим комітетом Черкаської міської ради;

п. 2.1. - замовник звертається до виконавчого комітету Черкаської міської ради із заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси.

п. 2.2. - не пізніше ніж через 10 робочих днів з дня реєстрації виконавчим комітетом Черкаської міської ради звернення замовника департамент архітектури, будівництва та землеустрою визначає розмір пайової участі та направляє проект договору замовнику для підписання;

п. 2.6. - розмір пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси визначається від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами без урахування витрат на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій за формулою:

П= 10%*(З-В-Б) - для нежитлових будівель та /або споруд,

П= 4%*(З-В-Б) - для житлових будинків,

де: П - розмір пайової участі у грошовому виразі (грн.);

З - загальна кошторисна вартість будівництва згідно об`єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування (грн.);

В - витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій(грн.);

Б - кількість коштів державного або місцевого бюджету, використана на будівництво об`єкта (грн.).

Розрахунковий розмір пайової участі підлягає округленню до цілої гривні;

п. 3.1. - пайова участь сплачується в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Із листів Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» № 872/06.2 від 21.05.2019 року та Черкаського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» № 234/01-13 від 17.05.2019 року, направлених на запити Черкаської місцевої прокуратури, вбачається, що по житловим об`єктам, розташованим по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси, замовник будівництва Приватне підприємство «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант» або громадяни - учасники програми будівництва доступного житла не звертались до них щодо участі у державних житлових програмах та кошти на придбання доступного житла громадянам з державного бюджету не направлялись (а.с. 39, 40-41).

29.05.2019 року позивач листом № 10694- 01-21 звернувся до відповідача, в якому повідомив про порушення ним (відповідачем) Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рішення Черкаської міської ради № 2-621 від 23.06.2011 року «Про пайову участь (внесок) замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси», яке виразилось в неукладенні договору пайової участі та несплаті коштів пайової участі замовників у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси щодо об`єкта - будівництво чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси. Рекомендував відповідачу звернутись із заявою про укладення договору про пайову участь та повідомив про звернення до суду за захистом своїх прав у разі несплати вказаних коштів (а.с. 60).

27.06.2019 року відповідач листом № 21/361-ГБ підтвердив себе як замовника будівництва чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси, просив позивача надати необхідний перелік документів для укладення договору про пайову участь (а. с. 61). Однак договір пайової участі сторонами не укладено, відповідачем кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси не сплачено.

Таким чином, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога прокурора і позивача до відповідача про стягнення несплаченої відповідачем суми коштів пайової участі його як замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Черкаси.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов`язки, виникли із актів цивільного законодавства, перебувають у сфері регулювання Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції чинній на момент спірних правовідносин, прийнятого відповідачем у відповідності до цих Законів «Порядку залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси», затвердженого рішенням другої сесії Черкаської міської ради від 23.06.2011 року № 2-621.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків (господарських зобов`язань) визначені, відповідно, ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України. Ними, зокрема, є договори та інші правочини, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ч. 3 ЦК України), безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність (ст. 174 ч. 1 абз. 1 ГК України).

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 3, 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, примусового виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла.

У частині 5 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Відповідно до частини 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є:

1) розмір пайової участі;

2) строк (графік) сплати пайової участі;

3) відповідальність сторін.

Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

На виконання наведених вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішенням Черкаської міської ради від 23.06.2011 року № 2-621 затверджено Порядок залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси (а. с. 26-29), який розроблений відповідно до вимог вищевказаного закону.

Відповідно до положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», обов`язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов`язок пов`язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є учасники програми будівництва доступного житла та не звертався до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та її Черкаського регіонального управління щодо участі у державних житлових програмах щодо об`єкта будівництва чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси, тому підстави звільнення відповідача від сплати пайової участі на підставі пункту 3 частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд вбачає, що відповідач в порушення статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси заяву про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Черкаси до Черкаської міської ради не подав, як наслідок, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Черкаси як до прийняття об`єкта будівництва чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси в експлуатацію згідно декларації № ЧК30 від 08.06.2017 року, так і після введення цього об`єкта в експлуатацію не уклав, що призвело до втрати вигоди, яку б Черкаська міська рада могла отримати при укладанні і виконанні відповідного договору.

Із системного аналізу положень ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси випливає, що обов`язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування. Обов`язок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов`язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.

Такий договір має бути укладеним в обов`язковому порядку, в межах встановленого строку. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Згідно з статтею 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується з статтею 623 ЦК України, передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з частиною другою статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Приписами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Відповідач в порушення вимог частин 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Черкаси, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення і укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Черкаська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода».

При цьому наслідки у вигляді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.08.2018 року у справі № 918/666/17.

Відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Згідно із п. 2.6 Порядку розмір пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси визначається від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами без урахування витрат на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій за формулою:

П= 10%*(З-В-Б) - для нежитлових будівель та /або споруд,

П= 4%*(З-В-Б) - для житлових будинків,

де: П - розмір пайової участі у грошовому виразі (грн.);

З - загальна кошторисна вартість будівництва згідно об`єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування (грн.);

В - витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій(грн.);

Б - кількість коштів державного або місцевого бюджету, використана на будівництво об`єкта (грн.)

Розрахунковий розмір пайової участі підлягає округленню до цілої гривні.

Так, відповідно до декларації № ЧК30 від 08.06.2017 року про готовність до експлуатації об`єкта, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 25970,625 тис. грн., загальна площа будівлі становить - 7542,90 кв.м., з них вбудовано-прибудовані приміщення житлового будинку становлять - 880,90 кв.м., тобто 11,68 % від загальної площі. Про здійснення витрат на придбання земельної ділянки в декларації не зазначено, кошти місцевого чи державного бюджету на будівництво названого вище об`єкта не виділялися.

Таким чином, розмір пайової участі у розвитку інженерно транспортної інфраструктури м. Черкаси, який мав би сплатити відповідач у разі укладення договору пайової участі складає 1220827 грн. 14 коп., з яких 917490 грн.24 коп. - пайова участь за будівництво житлового об`єкта (4% від кошторисної вартості будівництва) та 303336 грн. 90 коп. пайова участь за будівництво вбудовано-прибудованих приміщень житлового будинку (10% від кошторисної вартості будівництва), про що обґрунтовано заявили прокурор та позивач.

Щодо тверджень відповідача про необхідність проведення розрахунку пайової участі з урахуванням Порядку залучення замовників до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради № 2-3429 від 12.06.2018 року, суд зазначає наступне. Відповідач ввів об`єкт будівництва чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси в експлуатацію 08.06.2017 року згідно декларації № ЧК30, тому обов`язок укласти вищевказаний договір виник саме з 08.06.2017 року, таким чином підстави застосування змін, внесених рішенням Черкаської міської ради № 2-3429 від 12.06.2018 року відсутні, тому вказані доводи відповідача з наведених ним підстав суд визнає необґрунтованими і відхиляє.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне щодо належності звернення заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Враховуючи положення Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 то захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Системне тлумачення абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду у і від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц ).

Згідно частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2019 року та 17.05.2019 року Заступник керівника Черкаської міської прокуратури звертався із запитами № 161-5887вих19, № 161-7400вих19 до виконавчого комітету Черкаської міської ради щодо укладення договорів пайової участі з Приватним підприємством «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант» у зв`язку з введенням в експлуатацію об`єкта - будівництво чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси (а.с. 30, 33).

08.05.2019 року та 29.05.2019 року Департамент економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради листами-відповідями № 9948-01-21, № 10694-01-21 повідомив Заступника керівника Черкаської міської прокуратури, що по об`єкту будівництва - будівництво чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків по вул. Смілянській, 126 та вул. 30-років Перемоги, 8 (№ 3 за генпланом) у м. Черкаси інформація щодо укладення договорів пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси відсутня (а.с. 31, 34).

Отже, враховуючи нездійснення Черкаською міською радою заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів територіальної громади та держави, прокурор належно обґрунтував наявність порушення інтересів держави тим, що кошти у виді пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси є доходами міського бюджету м. Черкаси, який на основі принципу єдності поєднаний з державним бюджетом України та бере участь у міжбюджетних відносинах. Ненадходження коштів до міського бюджету створює загрозу порушення державного бюджету та балансу міжбюджетних відносин, а позивач - Черкаська міська рада, яка є органом місцевого самоврядування, зобов`язаним контролювати ці правовідносини, захист інтересів держави здійснює неналежним чином. Наведені прокурором доводи суд визнає обґрунтованими, доказаними, тому заперечення проти позову відповідача щодо безпідставності звернення прокурора вказані відповідачем у заяві про залишення позовної заяви без розгляду суд відхилив.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства розмір коштів у виді пайової участі у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси, заявлених позивачем до стягнення, що складає 1220827 грн. 14 коп. (917490 грн. 24 коп. + 303336 грн. 90 коп.), суд визнає обрахованим правильно, вимогу про їх стягнення обґрунтованою і доказаною, тому позов у такому розмірі із заявлених у ньому підстав задовольняє повністю. При цьому, суд надає перевагу доводам прокурора і позивача, викладеним у позовній заяві і відповіді на відзив, доводи відповідача щодо підстав заперечень проти позову, викладені представником у письмових відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив і виступі в дебатах відхиляє через їх необґрунтованість.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь прокурора підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 18312 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант", , місцезнаходження: 18001, Черкаська обл., м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 242/1, оф. 803 на користь Черкаської міської ради, , місцезнаходження: 18002, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36 - 1220827 грн. 14 коп. пайової участі у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси.

Стягнути з Приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант", , місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 242/1, оф. 803 на користь Черкаської обласної прокуратури, , місцезнаходження: 18015, Черкаська область, м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 286 із зарахуванням на банківський р/р UA000375, код класифікації видатків бюджету - 2800 - 18312 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.03.2021 року.

Суддя В.М. Грачов