ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.10.2020 м. Харків Справа № 905/1124/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при помічнику судді за дорученням Головко А.І.,

розглянувши справу №905/1124/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максімпром груп»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Докпромпоставка»

про стягнення 822 640 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ТОВ «Максімпром груп» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ТОВ «Докпромпоставка» основного боргу у розмірі 822 640 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання № 04/07-19 від 24.07.2019р. щодо поставки товару.

У відзиві на позов відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову з посиланням на те, що, по перше, сторонами не узгоджено термін поставки товару шляхом укладення відповідної специфікації до договору, по друге, зобов`язання з поставки товару повністю виконані відповідачем, що підтверджується видатковими накладними від 01.08.2020р. № № РН 0000003, РН 0000004, РН 0000005, РН 0000006, від 01.09.2020р. № № РН 0000009, РН 0000010, РН 0000011.

Справа розглянута за правилами загального позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання щодо розгляду справи по суті 26.10.2020р. не з`явились.

Позивач про розгляд справи по суті у судовому засіданні 26.10.2020р. повідомлений належним чином шляхом направлення на його юридичну адресу судової ухвали (повідомлення) від 30.09.2020р., яка ним отримана 13.10.2020р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 271.

Відповідач про розгляд справи по суті у судовому засіданні 26.10.2020р. повідомлений належним чином шляхом направлення на його юридичну адресу судової ухвали (повідомлення) від 30.09.2020р., яка ним отримана 15.10.2020р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 263.

Приймаючи до уваги наведене, а також положення ч. 1 ст. 202 ГПК України, суд визнав за можливе вирішити справу у даному судовому засіданні за відсутністю учасників процесу.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 26.10.2020р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено:

24.07.2019р. між ТОВ «Максімпром груп» (покупець, позивач) та ТОВ «Докпромпоставка» (постачальник, відповідач) укладено договір постачання № 04/07-19, за умовами п. п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язаний виготовити та поставити у власність покупця продукцію в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, додатках, що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець прийняти та своєчасно сплатити за продукцію, що поставляється в його власність відповідно до умов цього договору.

Постачання продукції здійснюється в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Умови постачання продукції вказуються в специфікаціях, згідно «Інкотермс 2010». Разом з продукцією постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні товаросупровідні документи: рахунок, видаткову накладну, паспорт, виданий виробником на відповідну продукцію (або сертифікат якості) (п. п. 3. 1 3.3 договору).

Ціни на продукцію, що поставляється постачальником, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору. Загальна вартість продукції, що поставляється постачальником за даним договором, вказується у відповідних специфікаціях до договору. Розрахунки здійснюються покупцем в терміни і в порядку, обумовлених в специфікаціях до цього договору (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2020р., але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно договору (п.8.1 договору).

22.11.2019р. відповідачем виставлено рахунок фактуру № СФ 0000017 на оплату продукції «сито 696х3712 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1578.00.000 СБ» (18 од.) на суму 669 600 грн., який оплачений позивачем у розмірі 167 400 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6785 від 11.12.2019р.

17.01.2020р. відповідачем виставлено рахунок фактуру № СФ 0000001 на оплату продукції «сито 1256х720 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1589.00.000 СБ» (6 од.) на суму 77 760 грн., який оплачений позивачем у розмірі 38 880 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7174 від 20.01.2020р.

29.01.2020р. відповідачем виставлено рахунок фактуру № СФ 0000003 на оплату продукції «сито 2980х1080 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1559.00.000 СБ» (6 од.), «сито 1456х730 ГВЧ щ. 0,8 мм ч. № ДПП 1562.00.000 - 01» (8 од.) на суму 403 080 грн., який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 7267 від 03.02.2020р.

30.01.2020р. відповідачем виставлено рахунок фактуру № СФ 0000004 на оплату продукції «сито 1256х720 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1589.00.000 СБ» (6 од.) на суму 77 760 грн., який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 7274 від 03.02.2020р.

12.02.2020р. відповідачем виставлено рахунок фактуру № СФ 0000005 на оплату продукції «сито 2980х1080 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1593.00.000 СБ» (4 од.) на суму 185 520 грн., який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 7494 від 13.02.2020р.

16.04.2020р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 60/04-20 від 16.04.2020р. про виконання умов договору шляхом поставки продукції у найкоротші строки.

28.04.2020р. відповідач надав відповідь № 36 на претензію, в якій посилався на те, що затримка поставки продукції пов`язана із введенням карантину на території України та відповідними обмеженнями, які вплинули на діяльність підприємства, та просив вважати такі обставини форс мажорними на підставі п. 7.1 р. 7 договору. Також відповідач зазначив, що останній не відмовляється від виконання своїх зобов`язань за договором та поставка продукції буде здійснена у найкоротший термін після зняття обмежень, пов`язаних із карантином.

29.04.2020р. відповідач повернув позивачу грошові кошти, сплачені останнім за продукцію, у розмірі 50 000 грн.

Оскільки відповідачем не здійснено поставку продукції за договором, останній звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 822 640 грн.

Під час розгляду справи у суді відповідачем поставлено на адресу позивача продукцію за видатковими накладними:

- № РН 0000003 від 01.08.2020р. на суму 632 400 грн. (продукція «сито 696х3712 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1578.00.000 СБ» (17 од.)), № РН 0000009 від 01.09.2020р. на суму 37 200 грн. (продукція «сито 696х3712 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1578.00.000 СБ» (1 од.)) (за рахунком № СФ 0000017 від 22.11.2019р.);

- № РН 0000004 від 01.08.2020р. на суму 77 760 грн. (продукція «сито 1256х720 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1589.00.000 СБ» (6 од.)) (за рахунком № 0000001 від 17.01.2020р.);

- № РН 0000005 від 01.08.2020р. на суму 124 800 грн. (продукція - «сито 1456х730 ГВЧ щ. 0,8 мм ч. № ДПП 1562.00.000 - 01» (8 од.)), № РН 0000010 від 01.09.2020р. на суму 278 280 грн. (продукція «сито 2980х1080 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1559.00.000 СБ» (6 од.)) (за рахунком № 0000003 від 29.01.2020р.);

- № РН 0000006 від 01.08.2020р. на суму 77 760 грн. (продукція «сито 1256х720 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1589.00.000 СБ» (6 од.)) (за рахунком № 0000004 від 30.01.2020р.);

- № РН 0000011 від 01.09.2020р. на суму 185 520 грн. (продукція «сито 2980х1080 щ. 1,2 мм ч. № ДПП 1593.00.000 СБ» (4 од.)) (за рахунком № 0000005 від 12.02.2020р.).

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У ч. 2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019р. у справі № 912/2275/17.

В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Як вище встановлено судом, між сторонами у справі укладено договір постачання № 04/07-19 від 24.07.2019р., за умовами якого відповідач зобов`язався виготовити та поставити у власність позивача продукцію, а позивач прийняти та своєчасно оплатити її. При цьому, договір не містить умов щодо певного строку поставки відповідачем продукції та специфікація із визначенням в т.ч. такого строку в порядку умов р. 3 договору між сторонами не підписана (про що посилався відповідач у відзиві на позов і не спростував позивач).

Обставини справи також свідчать про те, що позивачем здійснено попередню оплату продукції у загальному розмірі 822 640 грн. (із врахуванням повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 50 000 грн.). на підставі виставлених відповідачем рахунків фактур на загальну суму 1 413 720 грн., та в подальшому надіслано претензію вих. № 60/04 20 від 16.04.2020р. з вимогою поставити продукцію.

З огляду на те, що сторонами не визначено певного строку поставки продукції, приймаючи до уваги звернення позивача до відповідача з претензією, суд вважає, що продукція мала бути поставлена відповідачем у семиденний строк від дня одержання ним відповідної претензії згідно зі ст. 530 ЦК України.

Оскільки продукція поставлена не була, то зважаючи на положення ст. 693 ЦК України у позивача виникло право на пред`явлення вимоги до відповідача про повернення сплаченої попередньої оплати у розмірі 822 640 грн. (в т.ч. шляхом пред`явлення її через суд у визначеній законом процесуальній формі - формі позову).

Одночасно, після звернення позивача до суду з даним позовом (15.06.2020р. дата штампу пошти на конверті, в якому відправлено позов до суду), відповідачем здійснено поставку продукції на загальну суму 1 413 720 грн., що підтверджується видатковими накладними від 01.08.2020р. № № РН 0000003, РН 0000004, РН 0000005, РН 0000006, від 01.09.2020р. № № РН 0000009, РН 0000010, РН 0000011, які підписані позивачем без жодних зауважень та заперечень та скріплені печаткою його підприємства.

Отже, продукція, яка попередньо оплачена позивачем у розмірі 822 640 грн., є такою, що поставлена відповідачем (у відповідному асортименті та кількості) та прийнята позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що на даний час у позивача відсутнє право вимоги щодо повернення сплаченої ним попередньої оплати (з урахуванням прийняття продукції та не здійснення відмови від такого прийняття), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 339,60 грн. покладаються на відповідача з урахуванням виникнення спору внаслідок неправильних дій останнього. При цьому, суд виходить із встановленого законом розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання даного позову (822 640 грн. х 1,5% = 12 339,60 грн.). Решта переплаченого судового збору у розмірі 0,4 коп. може бути повернута позивачу з Державного бюджету України на підставі відповідного клопотання в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Максімпром груп» у задоволенні позову.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Докпромпоставка» (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. 51 Армії, б. 8, кв. 48; ідент. код 35979133) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максімпром груп» (53201, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, б. 106; ідент. код 38167697) судовий збір у розмірі 12 339 (дванадцять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 60 коп.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 30.10.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва