ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 924/159/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, судді Жукова С.В., судді Огородніка К.М.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Октант-центр",

відповідач-1 - Державна архітектурно-будівельна інспекція України,

відповідач-2 - Хмельницької міської ради,

відповідач-3 - Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр",

на ухвалу Господарського суду Хмельницької області

від 04.03.2020

у складі колегії суддів: Грамчук І.В. головуючий, суддя - Вибодовський О.Д., суддя - Крамар С.І.

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 22.06.2020

у складі колегії суддів: Миханюк М.В., (головуючий), Дужич С.П., Коломис В.В.,

у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр"

до:

1) Державної архітектурно-будівельної інспекції України,

2) Хмельницької міської ради,

3)Державної казначейської служби України,

про

відшкодування заподіяної майнової шкоди (збитків) у розмірі 134 904 728,00 грн.

у справі за заявою

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр"

про банкрутство,

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" (далі - ТОВ "Октант-центр", заявник) 13.07.2020, звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2020 про повернення позовної заяви та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 у справі № 904/3764/19.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 924/159/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Катеринчук Л.Й, Васьковський О.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.08.2020.

3. У зв`язку з відпусткою судді Васьковського О.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 924/159/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Жуков С.В., - Катеринчук Л.Й., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020.

4. Ухвалою 09.09.2020 Верховний Суд:

прийняв касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" у справі № 924/159/14 Господарського суду Хмельницької області до провадження;

ухвалив здійснити перегляд ухвали Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2020 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи;

витребував з Господарського суду Хмельницької області та Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 924/159/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Хмельницької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування заподіяної майнової шкоди (збитків) у розмірі 134 904 728, 00 грн. в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр".

5. Справа № 924/159/14 надійшла до Верховного Суду 03.11.2020 з Господарського суду Хмельницької області.

6. У зв`язку з обранням судді Катеринчук Л.Й. до складу Великої Палати Верховного Суду автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 924/159/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Жуков С.В., суддя Огороднік К.М., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

7. Ухвалою суду від 24.07.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" (код 30145299, далі - боржник, скаржник, ТОВ "Октант-центр"), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядника майна боржника; вирішено інші процесуальні питання.

8. Ухвалами Господарського суду Хмельницької області від 21.11.2014, 15.01.2015, 12.03.2015, 24.02.2016 у справі № 924/159/14 процедура розпорядження майном неодноразово продовжувалась.

9. 24.12.2019 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Октант-Центр" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Хмельницької міської ради, Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України та з Хмельницької міської ради солідарно майнової шкоди (збитків) на суму 134 904 728 грн в межах справи № 924/159/14 про банкрутство ТОВ "Октант-центр".

10. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2020 у справі №924/159/14 позовну заяву та додані до неї документи повернуто ТОВ "Октант-центр".

10.1. Місцевий суд зазначив, що ухвалою від 11.02.2020 позовну заяву ТОВ "Октант-центр" залишено без руху та встановлено ТОВ "Октант-центр" строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду договору про надання правничої (правової) допомоги або довіреності, які б підтверджували наявність у адвоката Афадєєва В.В. повноважень на підписання позовної заяви, а також з метою подання до суду доказів сплати судового збору на суму 668 508 грн. Разом з тим, зазначені недоліки скаржником усунуто не було, тому місцевий суд, з урахуванням положень статті 174 ГПК України, дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з доданими до неї документами позивачу.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

11. Постановою 22.06.2020 Північно-західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" залишив без задоволення; ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2020 у справі №924/159/14 залишив без змін (а. с. 148 - 153).

11.1. Апеляційний суд зазначив, що предметом розгляду у цій справі є спір, пов`язаний із здійсненням господарської діяльності боржника, що розглядається безпосередньо в межах справи про банкрутство та є спором майнового характеру.

11.2. Суд зазначив про необґрунтованість доводів скаржника про необхідність застосування у даному випадку положень підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та про те, що предмет спору відноситься до спростування майнових дій (бездіяльності) боржника ТОВ "Октант-центр" в межах провадження у справі про банкрутство та посилання на підтвердження своєї позиції на постанову Верховного Суду у справі № 915/441/18 від 24.04.2019. Суд зауважив, що предмет позову у цій справі не підпадає під поняття спростування майнових дій (бездіяльності) боржника - ТОВ "Октант-центр" в межах провадження у справі про банкрутство, оскільки предметом спору є безпосередньо стягнення майнової шкоди - позовна вимога, виражена у майновій, ціновій, грошовій формі, що відповідно тягне за собою сплату відповідної суми судового збору, а саме - 1,5 відсотка від ціни позову. Також суд звернув увагу, що позов у даній справі було подано не арбітражним керуючим чи кредитором у справі про банкрутство, а боржником.

11.3. Апеляційним судом визнано необґрунтованими посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 915/441/18, оскільки обставини у зазначеній справі та у справі № 924/159/14, суб`єктний склад та предмет спору не є тотожними. Суд зазначив, що, здійснюючи розрахунок судового збору за подання позовної заяви в цьому випадку, слід застосовувати положення підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

11.4. Суд апеляційної інстанції зазначив про помилковість висновку місцевого суду щодо необхідності витребування договору про надання правничої (правової) допомоги або довіреності, які б підтверджували повноваження адвоката Афадєєва В.В. на підписання позовної заяви. Разом з тим, апеляційний суд зауважив, що помилковий висновок суду першої інстанції про необхідність витребування договору про надання правничої (правової) допомоги або довіреності, які б підтверджували повноваження адвоката Афадєєва В.В. на підписання позовної заяви, не є підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки позивачем не було сплачено судовий збір у належному розмірі, що стало окремою самостійною підставою для повернення позовної заяви.

11.5. Апеляційний суд визнав безпідставними доводи скаржника щодо посилання місцевого суду в ухвалі від 11.02.2020 на нечинний Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки зі змісту зазначеної ухвали вбачається застосування частини шостої статті 12 ГПК України, а не положень зазначеного Закону.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ТОВ "Октант-центр")

12. Скаржник зазначив, що заявлені позовні вимоги підпадають під дію підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки предмет позову стосується спростування майнових дій (бездіяльності) боржника - ТОВ "Октант-Центр" в межах провадження у справі про банкрутство.

Скаржник аргументував, що внаслідок дій відповідачів, які мали місце вже після порушення справи про банкрутство ТОВ "Октант-Центр", відбулась фактична передача (відчуження) іншій юридичній особі збудованого позивачем об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: місто Хмельницький, вул. Проскурівська, 45.

Скаржник також зазначив, що поданий ним позов про відшкодування майнової шкоди (збитків) є за своєю правовою природою майновим спором, який стосується формування активів позивача-боржника за рахунок отримання від інших осіб (відповідачів) відшкодування вартості його майна із можливістю подальшого погашення за рахунок таких активів вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Октант-Центр".

Скаржник зауважив, що підпункт 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" не обмежує подання заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство виключно ліквідатором боржника, визнаного банкрутом.

Водночас, скаржник доводив, що випадки застосування підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" підлягають розширеному тлумаченню з метою концентрації усіх майнових спорів щодо боржника у межах справи про банкрутство, а також задля захисту прав і законних інтересів як боржника, так і його кредиторів.

12.1. Скаржник доводив, що судами попередніх інстанцій не було враховано того, що відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

В цій справі позов про відшкодування заподіяної майнової шкоди (збитків) був пред`явлений ТОВ "Октант-Центр" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Хмельницької міської ради та Державної казначейської служби України. Тому, враховуючи предмет і підстави заявленого позову та суб`єктний склад учасників процесу (відповідачами є органи державної влади та місцевого самоврядування), обґрунтованим є висновок про те, що позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", оскільки заяву подано про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями та діями органу державної влади й органу місцевого самоврядування.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

13. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 12 - 12.1. описової частини цієї постанови.

Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

14. Виходячи з аналізу положень частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, законодавцем визначено перелік категорій справ, які розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Такі категорії спорів умовно можна поділити на майнові (всі майнові спори, стороною яких є боржник; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно тощо), немайнові (спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника), а також спори щодо інших вимог до боржника.

На позовні вимоги, що подаються для розгляду спору по суті, який розглядається в межах справи про банкрутство, поширюються загальні вимоги ГПК України щодо їх форми та змісту (статті 162 - 164 ГПК України).

15. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

16. Абзацом 1 частини першої статті 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

17. Частиною четвертою статті 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

18. Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

19. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

20. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Разом з тим, такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17.01.2012 у справі "Станєв проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).

21. У § 55 рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), від 19.06.2001, заява № 28249/95), ЄСПЛ підкреслив, що обмеження доступу до суду буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя, а визначення розміру судового збору повинно здійснюватися таким чином, щоб був дотриманий баланс між можливостями особи, яка звертається до суду з відповідною заявою, та обмеженнями, встановленими законодавцем.

22. З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2019 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Октант-Центр" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Хмельницької міської ради, Державної казначейської служби України про стягнення солідарно з державного бюджету України та з Хмельницької міської ради майнової шкоди (збитків) на суму 134 904 728 грн в межах справи № 924/159/14 про банкрутство ТОВ "Октант-центр".

Також, скаржником, на підтвердження виконання положень пункту 2 частини першої статті 164 ГПК України, до позовної заяви було додано оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 3 842 грн, яку скаржником визначено відповідно до підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", як судовий збір за подання заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство.

23. Разом з тим, ухвалою від 11.02.2020 позовну заяву ТОВ "Октант-центр" залишено без руху та встановлено ТОВ "Октант-центр" строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду договору про надання правничої (правової) допомоги або довіреності, які б підтверджували наявність у адвоката Афадєєва В.В. повноважень на підписання позовної заяви, а також з метою подання до суду доказів сплати судового збору на суму 672 350 грн. Залишаючи позовну заяву ТОВ "Октант-центр" без руху, місцевий суд, ураховуючи предмет спору, зазначив, що розмір судового збору повинен розраховуватись відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки спір у цьому випадку є майновим.

24. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2020, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020, позовну заяву та додані до неї документи повернуто ТОВ "Октант-центр".

26. Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, також дійшов висновку, що в даному випадку судовий збір потрібно розраховувати відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір". Крім того, суд зазначив про необґрунтованість доводів скаржника про те, що спір у цій справі підпадає під спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство, оскільки в даному випадку скаржник не є відповідачем у справі, а предмет позову у справі не підпадає під поняття спростування майнових дій (бездіяльності) боржника - ТОВ "Октант-центр" в межах провадження у справі про банкрутство. Предметом спору у цій справі є безпосередньо стягнення майнової шкоди - позовна вимога, виражена у грошовій формі, що відповідно має наслідком сплату судового збору в розмірі 1,5 відсотка від суми ціни позову.

27. Разом з тим, Верховний Суд вважає передчасними такі висновки судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.

28. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Октант-центр" звернулося до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Хмельницької міської ради та Державної казначейської служби України. Водночас, як на правову підставу позову, позивач посилався на статтю 56 Конституції України, статті 1166, 1173 ЦК України, частину другу статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

29. Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що спір про відшкодування шкоди, який розглядається у межах справи про банкрутство, є спором майнового характеру, а також про те, що до даної категорії спорів не можуть бути застосовані положення підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

30. Виходячи з аналізу пункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", цим підпунктом не передбачено справляння збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди на відміну від статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка передбачала. Поряд із визнанням недійсними правочинів (договорів), також можливість спростувати майнові дії боржника, статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, можливість спростування майнових дій боржника не передбачено.

Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що за умови подання позовної заяви про відшкодування майнової шкоди, з урахуванням майнового характеру позовних вимог, при визначенні ставки судового збору за звернення до суду першої інстанції з позовними вимогами, повинні застосовуватись загальні положення, визначені підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

31. Разом з тим, судами не враховано, що стаття 1173 ЦК України, на яку посилався позивач у позовній заяві, є спеціальною та передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Також законодавцем передбачені особливості справляння судового збору за розгляд цієї категорії справ судом. Так, пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, судовий збір не справляється.

32. Верховний Суд звертає увагу, що місцевий та апеляційний суди, надаючи оцінку предмету та підставам, визначеним позивачем у заяві, повинні керуватись принципом jura novit curia ("суд знає закони"), відповідно до якого суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін та з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію таких правовідносин та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Відтак, місцевий суд, надаючи оцінку предмету, підставам позову та суб`єктному складу, визначеному скаржником у позовній заяві, повинен був застосувати положення частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", якою передбачено випадки, за яких судовий збір не справляється. Апеляційний суд, здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку, зазначених вимог також не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку, що несплата позивачем судового збору за подання позовної заяви у даній категорії справ має оцінюватися як невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та є підставою для її повернення.

33. Першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади в мирне володіння майном має бути законним (див. "Іатрідіс проти Греції", § 58, ЄСПЛ 1999-II). Вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і відповідності верховенству права, яке включає в себе свободу від свавілля (див. "Хентріх проти Франції", 22.09.1994 § 42 та "Кушоглу проти Болгарії", §§ 49-62, 10.05.2007).

Аналізуючи доводи скаржника та висновки судів попередніх інстанцій у справі №924/159/14 в аспекті зазначеної практики ЄСПЛ, Верховний Суд дійшов висновку, що боржнику, який звертається з позовом про відшкодування завданої державними органами та органами місцевого самоврядування шкоди, повинні створюватися належні умови з метою захисту його порушеного права та відновлення його майнового стану, а необґрунтоване обмеження захисту порушених прав може бути розцінене як втручання з боку держави в мирне володіння майном.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. Верховний Суд зазначає про передчасне застосування судами до спірних правовідносин приписів підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" щодо ставок судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, так як позивачем-боржником заявлено вимоги про відшкодування майнової шкоди до державних органів та органу місцевого самоврядування. Зазначене зумовлювало обов`язок судів розглянути можливість застосування положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", якою не передбачено справляння судового збору за подання заяв у майнових спорах про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою.

35. Отже, також є помилковими висновки місцевого суду згідно з ухвалою від 11.02.2020 у справі №924/159/14 про залишення без руху позовної ТОВ "Октант-центр" та її повернення без розгляду на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України оскаржуваною ухвалою місцевого суду від 04.03.2020, яку залишено без змін постановою апеляційного суду від 22.06.2020.

36. З огляду на таке правове регулювання порядку сплати судового збору у разі звернення до господарського суду із заявою з майновими вимогами про відшкодування шкоди в межах справи про банкрутство, Верховний Суд погоджується з доводами скаржника за змістом пункту 12.1. описової частини цієї постанови. Разом з тим, Суд вважає помилковими доводи скаржника, викладені у пункті 12 описової частини цієї постанови щодо застосування підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", з огляду на висновки згідно з пунктами 29 - 30 мотивувальної частини цієї постанови.

Судові витрати

37. У зв`язку із скасуванням оскаржуваних судових рішень, які перешкоджають руху справи та переданням справи до місцевого суду на стадію відкриття провадження для подальшого розгляду, питання щодо розподілу витрат зі сплати судового збору за її подання і розгляд, відповідно до статті 129 ГПК України, Верховним Судом не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 301, 308, 310, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" задовольнити.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2020 у справі № 924/159/14 скасувати.

3. Справу № 924/159/14 передати до Господарського суду Хмельницької області для подальшого розгляду на стадію відкриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Хмельницької міської ради, Державної казначейської служби України, про відшкодування заподіяної майнової шкоди (збитків) у розмірі 134 904 728,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді С.В. Жуков

К.М. Огороднік