УХВАЛА

30 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/6981/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Огородніка К. М.

розглянув матеріали касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020

у складі колегії суддів: Майданевича А. Г. (головуючого), Коротун О. М., Суліма В. В.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант"

про стягнення 48 716,00 грн

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі також - ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ") звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 у справі № 910/6981/20.

Для розгляду цієї справи автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії суддів: Банасько О. О. (головуючий), Васьковський О. В., Огороднік К. М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 23.12.2020.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ", Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: (1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; (2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною сьомої статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 було встановлено у розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є страхове відшкодування у сумі 48 716,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 910/6981/20 є малозначною.

Обґрунтовуючи необхідність відкриття касаційного провадження касант стверджує, що рішення у цій справі має фундаментальне значення для правозастосовчої судової практики оскільки, на думку скаржника, у судах першої та апеляційної інстанції склалася неоднакова судова практика вирішення подібних спорів, що зумовлює необхідність уточнення застосованого апеляційним судом у даній справі висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 та від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц щодо альтернативно можливих способів захисту права особи на страхове відшкодування, як внаслідок подання заяви про виплату до страховика, так і шляхом звернення з таким позовом до суду.

При цьому скаржник зазначає, що не оспорює право позивача на отримання страхового відшкодування, однак вважає, що судовий порядок стягнення страхового відшкодування у подібних справах, враховуючи відсутність порушеного права з боку відповідача, негативно впливає на ділову репутацію ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ".

Втім, такі аргументи ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" та аналіз судових рішень у даній справі не свідчать про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, позаяк порушене скаржником питання щодо забезпечення єдності судової практики має вирішуватися не шляхом уточнення усталеної правової позиції, а внаслідок врахування судами попередніх інстанцій актуальних висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

До того ж, як убачається з матеріалів касаційної скарги та не заперечується касантом, судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови враховано актуальний висновок суду касаційної інстанції щодо застосування норм права, викладений зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 та від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц.

Отже, касаційний суд зауважує, що саме лише посилання касанта на неоднакове вирішення судами першої та апеляційної інстанцій подібних спорів у інших справах та твердження про репутаційні і матеріальні втрати відповідача внаслідок задоволення таких позовів, не можуть бути визнані достатнім обґрунтуванням фундаментального значення порушеного скаржником питання права, отже не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Також Європейський суд з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява N 26293/18) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Рекомендацією N R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.95 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 293 ГПК України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/6981/20 за касаційною скаргою ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 у справі № 910/6981/20.

2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант".

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді О. В. Васьковський

К. М. Огороднік