ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020м. ДніпроСправа № 904/2393/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Керівника Криворізької місцевої прокуратури (50029, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Невська, 3; e-mail: )

в інтересах держави в особі Криворізької міської ради (50101, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пл. Молодіжна,1; ідентифікаційний код 33874388; e-mail: )

до Фізичної особи-підприємця Любімової Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про повернення земельної ділянки площею 0,4200 га, кадастровий номер :04:532:0006, що розташована у Покровському (колишньому Жовтневому районі) м. Кривого Рогу по вул. Миколи Світальського (колишня вулиця Коротченка)

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Криворізької місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради із позовною заявою (вх. №2128/20 від 07.05.2020) до відповідача - Фізичної особи-підприємця Любімової Ірини Анатоліївни, в якій просить зобов`язати фізичну особу-підприємця Любімову Ірину Анатоліївну повернути Криворізькій міській раді земельну ділянку, у придатному для використання стані, площею 0,4200 га, кадастровий номер :04:532:0006, що розташована у Покровському (колишньому Жовтневому районі) м. Кривого Рогу по вул. Миколи Світальського (колишня вулиця Коротченка) шляхом складання акту приймання - передачі (повернення).

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2020р. про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, Керівником Криворізької місцевої прокуратури подано листа (вх.№22112/20 від 25.05.2020р.), згідно якого було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2020р.

Як вбачається ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2020р. про залишення позовної заяви без руху не було відправлено Керівнику Криворізької місцевої прокуратури засобами поштового зв`язку через відсутність фінансування.

Враховуючи вищевикладене, Керівник Криворізької місцевої прокуратури усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2020р. про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Через відсутність фінансування Господарського суду Дніпропетровської області фактично відправка ували Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 була здійснена 17.07.2020. (а.с.73).

Крім того, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2020 було направлено сторонам за їх електронною адресою (а.с.70).

Крім того, Господарським судом відповідачу було передано телефонограму, яку останній прийняв (а.с.71)

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 242 Господарського процесуального кодексу України (а.с.53-54).

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприемців та громадських формувань ФОП Любімова І.А. зареєстрована за адресою: вулиця Серьогіна, 13 у с. Мар`янівка Криворізького району та здійснює економічну діяльність пов`язану із допоміжним обслуговуванням наземного транспорту (КВЕД - 52.51).

Проведеним вивченням стану додержання вимог земельного законодавства на території Покровського району м. Кривого Рогу встановлено факт безпідставного використання земельної ділянки, площею 0,4200 га, з кадастровим номером :04:532:0006, за адресою: вул. Миколи Світальського (колишня вулиця Коротченка) у м. Кривий Ріг, Фізичною особою-підприємцем Любімовою І.А. для надання комерційних послуг із зберігання транспортних засобів на автостоянці.

На підставі рішення Криворізької міської ради XVI сесії V скликання від 27 червня 2007 року №1468 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок», між Криворізькою міською радою (Орендодавець) та ФОП Любімовою І.А. (Орендар) 17.08.2007 укладено договір оренди земельної ділянки від 17.08.2007(далі- договір), відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі рішення міської ради від27.06.2007 №1468 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення комплексу автостоянки, яка знаходиться на вул .Коротченка у Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

Згідно п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,42 га. Кадастровий номер земельної ділянки: 121100000:04:532:0006 (п.3 договору).

Договір укладено на 2 роки. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.5 договору).

Договір зареєстровано 26.11.2007 у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» під номером 29.

У зв`язку із закінченням терміну на який його було укладено, на підставі п. 37 договору, зокрема у разі закінчення строку на який його було укладено, даний договір було припинено 27.11.2009, тобто через 2 роки з моменту його державної реєстрації.

Із зверненням відповідно до п. 5 договору, орендар до орендодавця не звертався. Відтак даний договір не поновлювався.

Відповідно до п. 18-19 договору, після припинення дії договору орендар у 10-денний термін повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення).

Згідно п. 20 договору, орендар зобов`язаний до підписання акту прийому-передачі (повернення) привести земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан. Приведення у придатний стан включає в себе благоустрій земельної ділянки.

Рішенням Криворізької міської ради ХLIІ сесії V скликання від 19.08.2009 року №3431 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок», було прийнято рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки ФОП Любімовій І.А. на 3 роки за умови, якщо у тримісячний термін від дати прийняття рішення з міською радою буде укладено договір оренди земельної ділянки. Обов`язок укладення договору та його державної реєстрації рішенням було покладено на ФОП (п.4.1 рішення). Невиконання цих вимог з вини замовника тягне за собою втрату чинності рішення в частині, що стосується цього суб`єкта (п. 5 рішення) ( а.с.27).

Відповідачем вимоги підпункту 4.1 рішення Криворізької міської ради №3431 від 19.08.2009 не виконано, таким чином підстави для користування вказаною земельною ділянкою відповідачем у нього відсутні.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняться в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 34 цього Закону визначено, що у разі припинення договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх потреб до орендодавця.

Однак, земельна ділянка, площею 4 200 кв.м., що розташована у Покровському (колишньому Жовтневому) районі м. Кривого Рогу по вулиці Миколи Світальського (колишня Коротченка), яка перебувала в оренді ФОП Любімової І.А. за договором оренди від 17.08.2009, до цього часу не була повернута, та безпідставно утримується фізичною особою-підприємцем, використовується для здійснення підприємницької діяльністі на ній шляхом надання послуг із зберігання автотранспортних засобів.

При цьому, на спірній земельній ділянці розташовані окремі будівлі та споруди, які Любімова І.А. (покупець) придбала 20.05.2004 за договором купівлі-продажу (далі - договір купівлі- продажу) у ОСОБА_2.(продавець), а саме купила відповідно до п.1 договору купівлі- продажу: споруду шиномонтажу, зазначену на плані земельної ділянки під літ. «А», споруду сторожки на плані земельної ділянки під літ. «Б», навіси зазначену на плані земельної ділянки під літ. «В» і «Г», вбиральню, зазначену на плані земельної ділянки літ. «Д», паркан №1, ворота №2,3, замощення І, II, які не є капітальними спорудами., розташовані за адресою: м. кривий Ріг, вул.. Коротченка та входять до складу комплексу автостоянки.

Згідно інформації КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №930 від 14.06.2019, державна реєстрація права власності на окремі будівлі та споруди за вказаною адресою за Любімовою І.А. чи їх попереднім власником ОСОБА_2. не здійснювалась, технічний паспорт не виготовлявся (а.с.30).

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України (в редакції станом на 01.01.2004) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 182 ЦК України).

Відповідно до п. 1.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 ( в редакції станом на 14.03.2004) реєстрацію права власності на нерухоме майно здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Згідно з п. 1.4. Тимчасового положення, реєстрація прав власності на нерухоме майно це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до бюро технічної інвентаризації.

Пунктом 1.6. Тимчасового положення, визначено, реєстрації підлягали права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов`язані фундаментом із землею.

Згідно п. 6.1Тимчасового положення, право власності на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію набувалось фізичними та юридичними особами на підставі свідоцтва про право власності, що видавалось місцевими органами виконавчої та влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно відомостей-Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстрація права власності на окремі будівлі та споруди, зазначені в п. 1 Договору купівлі-продажу від 25.05.2004 за Любимовою І. А. та ОСОБА_2 не проводилась.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 5 цього Закону визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. При цьому не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення тощо.

Таким чином, на спірній земельній ділянці розташовані некапітальні споруди, право власності на які не зареєстровано, а отже, їх переміщення можливе без знецінення споруд та зміни їх призначення.

Таким чином, право власності Любімової І.А. на зазначені в договорі купівлі-продажу від 20.05.2004 некапітальні споруди не буде порушено при поверненні нею земельної ділянки власнику.

В подальшому, у 2013 році ФОП Любімова І.А. звернулась до Криворізької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на дану земельну ділянку, з метою подальшого її отримання у користування.

Рішенням Криворізької міської ради XXXVII сесії VI скликання від 28.08.2013 за №2193 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для подальшого надання їх у користування», ФОП ЛюбімовІй І.А. було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, площею 4 200 кв.м, розташовану у Покровському (колишньому Жовтневому) районі м. Кривого Рогу по вулиці Миколи Світальського (колишня Коротченка) .

Однак, Любімовою І.А. лише 30.01.2019 (тобто після спливу 6-річного строку) подано до Криворізької міської ради заяву про надання в оренду спірної земельної ділянки та технічну документацію із землеустрою.

Рішенням Криворізької міської ради ХЬГУ сесії VI скликання від 27.02.2019 за №3530 «Про відмову в наданні у власність і користування земельних ділянок», відмовлено ФОП Любімовій І.А. у наданні в орендне користування спірної земельної ділянки у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної та комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах).

Статтею 134 Земельного кодексу України передбачено обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах).

Відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

В даному випадку, відсутнє зареєстроване право власності ФОП Любімової І.А. на комплекс автостоянки на спірній земельній ділянці, отже підстави для надання їй в орендне користування спірної земельної ділянки без проведення земельних торгів відсутні.

Враховуючи, відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них саме у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна, слід зазначити, що

Отже, факт придбання комплексу некапітальних споруд Любімовою І.А. не є підставою для передачі їй в орендне користування спірної земельної ділянки без проведення земельних торгів.

Згідно інформації Криворізької міської ради №12/18/2326 від 26.03.2020, з метою недопущення втрат надходжень коштів до міського бюджету, ФОП Любімова І.А. запрошувалася до виконкому міської ради на засідання тимчасової робочої групи з питання оформлення правовстановлюючих документів на землю та листами їй направлялись відповідні рекомендації стосовно врегулювання земельних відносин (№2311 від 25.10.2012, №7/18-834 від 07.10.2013, №3914 від 08.12.2014, №300 від 08.02.2016, №17/18/612 від 04.03.2019, №17/18/623 від 05.03.2019).

Таким чином, земельна ділянка, починаючи з 26.11.2009 використовується ФОП Любімовою І.А. без належних правових підстав.

Факт використання вказаної земельної ділянки під розміщення автостоянки на теперішній час підтверджений оглядом місця події, проведений 14.04.2020 в рамках кримінального провадження №0000213 від 25.01.2019 за ч. 1 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельної ділянки.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 13.04.2020, складеного в порядку самоврядного контролю посадовими особами виконавчого комітету Покровської районної у місті ради вбачається, що огороджена земельна ділянка використовується для розміщення автостоянки. Правоустановчі документи на земельну ділянку відсутні (а.с.31).

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 1212 ЦК України, положення Глави 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події та застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією Із сторін у зобов`язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач-зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст..125 Земельного кодексу України).

Стттею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналізом вищевказаних матеріалів суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,4200 га, яка розташована у м. Кривий Ріг по вулиці Миколи Світальського (колишня вулиця Коротченка) у Покровському (колишньому Жовтневому) районі використовується ФОП Любімовою І.А. за відсутності документів, що на її використання, а отже позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо представництва Керівника Криворізької місцевої прокуратури суд зазначає про наступне.

Тлумачення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

З наведеного можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Тобто, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Європейський суд з прав людини визнає, що є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси,! або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються Інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Крім того, наявність у прокурора таких повноважень жодним чином не суперечить системі європейських цінностей та не порушує інституту основоположних прав та свобод людини. На підтвердження цього твердження в Рекомендаціях Комітету міністрів Державам-учасницям щодо ролі прокурорів поза межами кримінального судочинства від 19.09.2012 визначено, що якщо національна правова система визначає обов`язки та повноваження державних прокурорів за межами системи кримінального правосуддя, їхньою місією має бути представництво загальних або громадських інтересів, захист прав людини та основних свобод, а також підтримка верховенства права.

Господарським судом досліджено та встановлено, що у матеріалах справи наявні докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду, а саме лист Прокуратури Дніпропетровської області Криворізької місцевої прокуратури від 04.05.20120 №04/38-4275 вих-20 (а.с. 44), яким Криворізька міська рада повідомлена про вирішення питання про наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру щодо проведеної перевірки дотримання відповідачем нормативних вагових параметрів.

Криворізька міська рада, будучи обізнаною про наявність порушень інтересів міської ради, що вбачається з листів виконкому Криворізької міської ради від 26.03.2020 за вих. № 12/18/2326, від 25.04.2019 за вих. №12/18/2705, від 11.06.2019 за вих. №12/18/3865, від 13.12.2018 за вих. №12/18/6250, щодо направлення листів до правоохоронних та контролюючих органів, в т.ч. до прокуратури Криворізької місцевої прокуратури №2 для вжиття заходів реагування за вищевказаними порушеннями, належні та ефективні заходи цивільно-правового характеру для припинення вказаних порушень, як то повернення земельної ділянки, не вжило.

Крім цього Криворізька міська рада в листі від 10.04.2020 за №12/18/2715 повідомила прокуратуру про невжиття нею заходів цивільно-правового характеру.

Таки чином, суд вважає доведеними та обґрунтованими підстави подачі позову прокурором.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь прокуратури підлягає 2 102 грн. 00 коп.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Керівника Криворізької місцевої прокуратури (50029, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Невська, 3; e-mail: ) в інтересах держави в особі Криворізької міської ради (50101, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пл. Молодіжна,1; ідентифікаційний код 33874388; e-mail: ) до Фізичної особи-підприємця Любімової Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про повернення земельної ділянки площею 0,4200 га, кадастровий номер :04:532:0006, що розташована у Покровському (колишньому Жовтневому районі) м. Кривого Рогу по вул. Миколи Світальського (колишня вулиця Коротченка) - задовольнити повністю.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця Любімову Ірину Анатоліївну ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути Криворізькій міській раді (50101, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пл. Молодіжна,1; ідентифікаційний код 33874388; e-mail: ) земельну ділянку, у придатному для використанністані, площею 0,4200 га, кадастровий номер :04:532:0006, що розташована у Покровському (колишньому Жовтневому) районі м. Кривого Рогу по вул. Миколи Світальського (колишня вулиця Коротченка) шляхом складання акту приймання-передачі (повернення).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Любімової Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр.. Дмитра Яворницького,38, МФО 820172, р/р UA0000291 в ДКСУ в м. Київ, ідентифікаційний код 02909938) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.12.2020

Суддя Т.В. Загинайко