ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.12.2020 Справа № 908/3373/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Проскуряков К.В. розглянувши матеріали позовної заяви,

За позовом: Селянського (фермерського) господарства «ШИТІКОВО» (; 70044, Запорізька обл., Вільнянський р-н, село Московка, вул. Українська, буд. 16. Адреса для листування : 69126, м. Запоріжжя, вул. Миру, буд. 13, прим. 18/19)

До відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (; 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50)

про визнання недійсним наказів та скасування державної реєстрації земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства «ШИТІКОВО» від 28.12.2020 р. до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання недійсним наказів та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно Витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 р. справу №908/3373/20 розподілено судді Проскурякову К.В.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї докази суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.03.2020 року № 8-2144/15-20-СГ яким визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право постійного користування землею від 07.09.1993 року серія ЗП № 04-500113, зареєстрований за № 472; а також визнати недійсними 10 наказів ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.05.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та скасувати державну реєстрацію 10 земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, які розташовані на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що у відповідності до відомостей, які містяться на публічній кадастровій карті України земельні ділянки із зазначеними кадастровими номерами у своїй сукупності складають земельну ділянку, яка відведена у постійне користування для ведення селянського фермерського господарства ОСОБА_1 у відповідності до меж, визначених Державним актом на право постійного користування землею серії ЗП 04-200113, зареєстрованого за № 472. Розпорядженням Вільнянської райдержадміністрації від 30.12.1993 року № 379 прийнято рішення зареєструвати СФГ «Шитіково» та затвердити його статут. Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області 10.08.1996 року видано свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності -СФГ «ШИТІКОВО». У відповідності до довідки Головного управління статистики у Запорізькій області АБ № 481537 від 10.01.2012 року, керівником юридичної особи Селянське (фермерське) господарство «ШИТІКОВО», є ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19.09.2014 року виконавчим комітетом Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 05.

З матеріалів цивільної справи № 314/2312/20 Вільнянського районного суду Запорізької області СФГ «ШИТІКОВО» стало відомо, що наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області № 8-2144/15-20-СГ від 13.03.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», Державний акт на право постійного користування землею серія ЗП № 04-500113, зареєстрований за № 472, визнано таким, що втратив чинність.

Позивач вважає, що зазначені накази ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області мають бути визнані недійсними із подальшим скасуванням державної реєстрації земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами з підстав порушення прав СФГ «ШИТІКОВО» на користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства.

Посилаючись на норми законодавства України вказує, що аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві.

У пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 (провадження № 12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві (як чинному на момент створення СФГ «ШИТІКОВО», так і з 01 січня 2002 року й до сьогодні) така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника як смерть громадянина - засновника СФГ відсутня. Звідси у разі смерті громадянина - засновника СФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку.

Отже, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, видаючи наказ № 8-2144/15-20-СГ від 13 березня 2020 року «Про втрату чинності Державного акту на право постійного користування землею», діяло всупереч вимогам закону, а саме статті 141 Земельного кодексу України, так як відсутні законодавчо визначені підстави для позбавлення СФГ «ШИТІКОВО» права використання земельної ділянки його засновника внаслідок припинення права постійного користування цією земельною ділянкою. Виданням оспорюваного наказу всупереч вимогам земельного законодавства Відповідач втрутився у право Позивача на мирне володіння своїм майном на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що є підставою для визнання його недійсним.

Посилаючись на норми ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" стверджує, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Приймаючи до уваги те, що земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера (частина 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр"), реєстрація земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами порушує право постійного користування СФГ «ШИТІКОВО» на надану йому земельну ділянку та на проведення державної реєстрації цієї земельної ділянки. Враховуючи відсутність державної реєстрації речового права СФГ «ШИТІКОВО» на земельну ділянку, межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею серії ЗП 04-200113, зареєстрованого за № 472, ефективним способом захисту порушеного права СФГ «ШИТІКОВО» на зазначену земельну ділянку для ведення фермерського господарства, є саме скасування державної реєстрації земельних ділянок в ДЗК.

Судом досліджені додані до позовної заяви 10 наказів ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.05.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» , з тексту яких вбачається, що цими наказами однакового змісту:

1. Затверджено розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність кожному з 10 громадян окремо для ведення особистого селянського господарства на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за межами населеного пункту.

2. Передано у власність вказаним 10 громадянам відповідні земельні ділянки з визначеною площею та відповідними кадастровими номерами для ведення особистого селянського господарства на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за межами населеного пункту.

3. Вказаним громадянам приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права власності у суб`єкта державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Також з вступної частини позовної заяви вбачається, що позивач зазначив цих 10 громадян, яким передано у власність відповідні спірні земельні ділянки, у якості третіх осіб, проте в порушення вимог ст. 50 ГПК України не вказав їх статус - без самостійних вимог на предмет спору, а також взагалі у позові або окремо не подав відповідну заяву про їх залучення до участі у справі:

1) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ),

2) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ),

3) ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_3 ),

4) ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ; інші данні не відомі),

5) ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_4 ),

6) ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_5 ),

7) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ; АДРЕСА_6 ),

8) ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ; АДРЕСА_7 ),

9) ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ; АДРЕСА_8 ),

10) ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_11 ; інші данні не відомі).

Статтею 50 ГПК України встановлено:

1. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

2. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

3. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

4. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку, що перелічені громадяни не є суб`єктами господарювання - фізичними особами-підприємцями, а спірні земельні ділянки були передані їм у власність оспорюваними позивачем у цій позовній заяві 10 наказами ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.05.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Отже, позивач наполягаючи на тому, що за ним зберігається право постійного користування земельною ділянкою, межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею серії ЗП 04-200113, зареєстрованого за № 472, та за рахунок якої сформовано, привласнено кадастрові номери та передані у власність вказаним громадянам відповідні земельні ділянки, фактично оспорює право власності вказаних громадян на ці земельні ділянки.

Проте, окремі позовні вимоги щодо цього позивачем не заявляються і вони сформульовані позивачем лише як:

1) визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.03.2020 року № 8-2144/15-20-СГ яким визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право постійного користування землею від 07.09.1993 року серія ЗП № 04-500113, зареєстрований за № 472;

2-11) визнання недійсними 10 наказів ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.05.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та скасування державної реєстрації 10 земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, які розташовані на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Проте вказані у п.п. 2-11 позовної заяви вимоги є похідними від визнання судом за позивачем права постійного користування спірними земельними ділянками.

Статтею 20 ГПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів:

1. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем,

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

Отже, оскільки спір у справі № 908/3373/20 стосується реєстрації прав на майно, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), які мають бути похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, а тому він мав би відноситися до юрисдикції господарських судів лише за умови, якщо був би наявний спір щодо права власності на майно - земельні ділянки у цій справі, і якщо цей спір підлягав би розгляду в господарському суді.

Однак, позивач таких вимог не заявляє, а за суб`єктним складом у спорі про визнання права постійного користування земельними ділянками за СФГ "ШИТІКОВО" вказані вище 10 громадян мали б бути залучені у якості відповідачів, а не у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, оскільки рішенням за таким позовом, у випадку його задоволення, стало б позбавлення їх права власності на земельні ділянки, які були передані їм у власність відповідними наказами ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.05.2020 року.

Таким чином, такий спір, незалежно від поєднання з вимогою про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.03.2020 року № 8-2144/15-20-СГ яким визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право постійного користування землею від 07.09.1993 року серія ЗП № 04-500113, зареєстрований за № 472, яка само по собі підвідомча господарським судам України, був би підвідомчим місцевим судам загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства з огляду на суб`єктний склад відповідачів - громадян без статусу фізичних осіб підприємців.

Проте, якщо б позивачем у позовній заяві у цій справі 10 громадян були б визначені у якості відповідачів, то справа не була б підвідомча господарському суду і з цих підстав би позивачу було відмовлено у відкритті провадження у справі (п.1.ч.1 ст. 175 ГПК України), або було повернуто позовну заяву у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог, оскільки не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (п.2 ч. 5 ст. 174 , ч. 4 ст. 173 ГПК України).

З огляду на викладене суд вважає, що не зазначення позивачем 10 громадян у позовній заяві у якості відповідачів у цьому спорі та не заявлення позовної вимоги про визнання за ним права постійного користування земельними ділянками, переданими у власність цим 10 громадянам, свідчить про необґрунтоване та штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, що у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 43 ГПК України є зловживанням процесуальними правами і такі дії суперечать завданню господарського судочинства (ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Проте, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Отже у цій справі суд дійшов висновку про наявність обох обставин, які тягнуть за собою різні процесуальні наслідки, схожі за своїм результатом - повернення позовної заяви або відмова у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд перш за все має з`ясувати чи підлягає спір вирішенню у господарських судах України, то, з огляду на положення пунктів 6, 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України, позовна заява СФГ "ШИТІКОВО" про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.03.2020 року № 8-2144/15-20-СГ яким визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право постійного користування землею від 07.09.1993 року серія ЗП № 04-500113, зареєстрований за № 472; а також визнання недійсними 10 наказів ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.05.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та скасування державної реєстрації 10 земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, які розташовані на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства .

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України суд роз`яснює позивачу, що цей спір віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись п.п. 6, 13 ч. 1 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву селянського (фермерського) господарства «ШИТІКОВО» від 28.12.2020 р. до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання недійсним наказів та скасування державної реєстрації земельних ділянок з додатками до неї повернути селянському (фермерському) господарству «ШИТІКОВО».

2. Копію ухвали направити сторонам.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ч. 5 ст. 175, ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Додаток: оригінал позовної заяви 28.12.2020 р. (на 8 арк.) з додатками на 42 арк.

Суддя К.В. Проскуряков