ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Справа№ 910/13630/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 26.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТА ТЄХ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 (повний текст рішення підписано 25.06.2020)

у справі №910/13630/19 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТА ТЄХ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮДМИЛА-ФАРМ»

про стягнення 271 362,92 грн.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТА ТЄХ» (далі - ТОВ «ІТА ТЄХ», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮДМИЛА-ФАРМ» (далі - ТОВ «ЛЮДМИЛА-ФАРМ», відповідач) про стягнення 271 362 грн. 92 коп. за договором підряду №2205/15 від 22.05.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами підрядного договору від 22.05.2015 №2205/15, внаслідок чого позивачем нарахований до стягнення борг в розмірі 271 362 грн. 92 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТА ТЄХ» 15.07.2020 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/13630/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13630/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 27.07.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.07.2020 у справі №910/13630/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТА ТЄХ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020, розгляд справи призначено на 03.09.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях позивача, а рішення місцевого господарського суду від 16.06.2020 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.09.2020 у справі №910/13630/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 справу №910/13630/19 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд справи на 01.10.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 22.09.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.09.2020 у справі №910/13630/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2020 справу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд справи на 03.11.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. з 02.11.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.11.2020 у справі №910/13630/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 справу №910/13630/19 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 26.11.2020.

У судове засідання 26.11.2020 з`явився представник позивача та відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні надали суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримали вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просили її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 22 травня 2015 року між ТОВ «ІТА ТЄХ» (підрядник) та ТОВ «ЛЮДМИЛА-ФАРМ» (замовник) було укладено договір підряду № 2205/15 (надалі - договір).

Відповідно до п. 2 1 договору підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик відповідно до умов, в порядку та в строки, визначені цим договором та кошторисної документації виконати на об`єкті «Реконструкція з розширенням і надбудовою нежитлової будівлі під офісно- торгівельні приміщення за адресою вул. Зоологічній, 5/1 літера А» (далі - об`єкт) роботи по влаштуванню внутрішніх перегородок, облицюванню стін клінкерною плиткою, включаючи поставку необхідних матеріалів, обладнання та комплектуючих (далі - роботи), надати весь необхідний та в достатній кількості для виконання Робіт кваліфікований персонал з досвідом виконання робіт аналогічних з запропонованою роботою, та здати їх замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані підрядником роботи.

Згідно з п. 3.2 договору підрядник зобов`язаний розпочати виконання робіт в дату початку, здійснювати роботи у постійному, безперервному режимі відповідно до графіку (додаток №4), що враховує вихідні дні, надурочний час та позмінну роботу, і завершити роботи, не пізніше 140 робочих днів, починаючи від дати початку («Дата планового завершення Робіт»).

Згідно з п. 3.1 договору початком виконання робіт за цим договором, є дата, яка настане на наступний день з моменту перерахування авансу.

Завершення робіт підтверджується підписанням документів, зазначених у розділі 1.11 (п. 3.3 договору).

Якщо з вини або через бездіяльність підрядника, роботи не будуть завершені у дату планованого завершення робіт, підрядник сплачує замовнику штрафну санкцію зазначену в розділі 18 цього договору за кожен день прострочення дати планованого завершення робіт (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору замовник має право в будь-який час стягувати штрафну санкцію у розмірі, зазначеному у розділі 3.4 шляхом утримання з будь-якої суми, яка підлягає виплаті підряднику, а також стягувати таку штрафну санкцію з підрядника іншим чином.

Згідно з п. 6.1 договору вартість робіт та ціна договору складає фіксовану суму - 3 623 292 грн. 46 коп.

Відповідно до п. 9.1 договору підрядник не пізніше 5 календарних днів з дати завершення виконання кожного етапу робіт надає представнику замовника наступні документи у двох примірниках:

9.1.1 договору Акт прийому-передачі виконаних робіт за виконаний етап робіт форма № КБ-2в «Акт приймання виконаних підрядних робіт» та № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт»;

Сторони передбачили наступний порядок прийому виконаних робіт етапів будівельних робіт (п.9.2):

9.2.1 договору затвердження фізичних обсягів, виконаних по етапу робіт комісією технічного нагляду;

9.2.2 договору затвердження відповідності виконаного етапу робіт проектній документації комісією авторського нагляду;

9.2.3 договору складання акту приймання виконаних підрядних робіт (№ КБ-2в) на підставі затверджених фізичних обсягів виконаних робіт етапу робіт.

9.2.4 договору затвердження Акту приймання виконаних підрядних робіт (№ КБ-2в) службою замовника.

9.2.5 договору підписання уповноваженими представниками сторін Акта приймання виконаних підрядних робіт (№ КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (№ КБ-3).

Пунктом 9.5 договору встановлено, що замовник утримує суму, що становить 10% (або 20% у відповідності з пунктом 6.12 даного договору) від вартості будівельних робіт (без врахування вартості матеріалів) Акту прийому-передачі виконаних робіт, затвердженої службою замовника та представником замовника для включення до часткового рахунку (разом - утримані суми).

У відповідності до п. 10.2 договору утримані суми є забезпеченням сплати підрядником на користь замовника будь-яких штрафних санкцій за порушення підрядником умов договору.

Відповідно до п. 11.6 договору по завершенню робіт (або відповідного етапу робіт за договором), підрядник передає замовнику два екземпляри акту здачі-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати в строк 5 (п`яти) робочих днів при умові відсутності зауважень до виконаних робіт підрядником. Якщо замовник не надав мотивовану відмову у підписанні Актів здачі-приймання виконаних робіт на протязі 5 (п`яти) робочих днів, такі Акти вважаються підписаними замовником.

У відповідності до п. 18.2.5 договору якщо з вини або через бездіяльність підрядника, роботи не будуть завершені у дату планового завершення робіт, зазначеному у пункті 3.2 договору, підрядник сплачує замовнику штрафну санкцію в розмірі 0,5% (нуль цілих п`ять десятих відсотка) від загальної вартості простроченого етапу робіт за цим договором за кожен день прострочення дати планового завершення робіт, починаючи з 5-го дня від узгодженої у пункті 3.2 цього договору дати.

Отже, як вірно вказав суду першої інстанції, укладений учасниками процесу договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 06 липня 2015 відповідач сплатив позивачу суму авансу в розмірі 48 039,76 грн. Враховуючи дату авансу та умови п. 3.2 договору позивач повинен був завершити роботи вже 23.11.2015, але позивач у встановлений договором строк роботи в повному обсязі не виконав.

Отже, у відповідності до додатку №5 до договору загальна вартість робіт, які повинен був виконати позивач складає 1142671,44 грн. Однак, позивачем були виконані роботи тільки на суму 981 272,25 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт виконаних робіт № 1 на загальну суму 252 387 грн. 76 коп. з ПДВ. З врахуванням положень п. 9.5 договору відповідачем був оплачений даний Акт у сумі 227 148 грн. 99 коп. Утримана сума становить 25 238 грн. 77 коп.

24 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт виконаних робіт № 2 на загальну суму 244 530 грн. 62 коп. з ПДВ. З врахуванням положень п. 9.5 договору відповідачем був оплачений даний Акт у сумі 220 077 грн. 56 коп. Утримана сума становить 24 453 грн. 06 коп.

24 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт виконаних робіт № 3 на загальну суму 111 890 грн. 71 коп. з ПДВ. З врахуванням положень п. 9.5 договору відповідачем був оплачений даний Акт у сумі 100 701 грн. 64 коп. Утримана сума становить 11 189 грн. 07 коп.

27 травня 2016 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт виконаних робіт № 4 на загальну суму 241 693 грн. 65 коп. з ПДВ. З врахуванням положень п. 9.5 договору відповідачем був оплачений даний Акт у сумі 2 17 524 грн. 29 коп. Утримана сума становить 24 169 грн. 36 коп.

01 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт виконаних робіт № 1 на загальну суму 73 136 грн. 16 коп. з ПДВ. З врахуванням положень п. 9.5 договору відповідачем був оплачений даний Акт у сумі 65 822 грн. 55 коп. Утримана сума становить 7 313 грн. 61 коп.

01 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт виконаних робіт № 2 на загальну суму 57 633 грн. 35 коп. з ПДВ. З врахуванням положень п. 9.5 договору відповідачем був оплачений даний Акт у сумі 51 870 грн. 02 коп. Утримана сума становить 5 763 грн. 33 коп.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальна сума утриманих сум становить 86 430 (вісімдесят шість тисяч чотириста тридцять) гривень 76 копійок. Отже, позивачем не було виконано свої зобов`язання за договором, визначені роботи в строк встановлений договором та у повному обсязі позивач не виконав.

У зв?язку з простроченням виконання позивачем робіт за договором, відповідач нарахував штрафні санкції.

Згідно п. 9.5 договору утримані суми є забезпеченням виконання зобов`язань підрядника за даним договором, зобов`язань підрядника відносно проведення ремонтних та інших необхідних робіт, та гарантування сплати підрядником штрафних санкцій в розмірах встановлених розділом 18 договору за порушення підрядником умов даного договору.

У відповідності до п. 10.2 договору утримані суми є забезпеченням сплати підрядником на користь замовника будь-яких штрафних санкцій за порушення підрядником умов договору.

У відповідності до п. 18.2.5 договору якщо з вини або через бездіяльність підрядника, роботи не будуть завершені у дату планового завершення робіт, зазначеному у пункті 3.2 договору, підрядник сплачує замовнику штрафну санкцію в розмірі 0,5% (нуль цілих п`ять десятих відсотка) від загальної вартості простроченого етапу робіт за цим договором за кожен день прострочення дати планового завершення робіт, починаючи з 5-го дня від узгодженої у пункті 3.2 цього договору дати.

Як встановлено судом та зазначалось вище у відповідності до п. 3.2 договору позивач повинен був завершити виконання робіт вже 23.11.2015.

Враховуючи умови п. 18.2.5 договору, позивач починаючи з 29.11.2015 повинен сплачувати відповідачу штрафну санкцію в розмірі 0,5% (нуль цілих п`ять десятих відсотка) від загальної вартості простроченого етапу робіт за цим договором за кожен день прострочення дати планового завершення робіт.

Отже, виходячи з вимог пункту 18.2.5 договору місцевим господарським судом вірно встановлено, що позивач повинен сплатити відповідачу за період з 29.11.2015 по 04.11.2019 штрафну санкцію в розмірі 2 643 583 (два мільйони шістсот сорок три тисячі п`ятсот вісімдесят три) гривні 62 коп.

29.09.2015 року відповідач листом-претензією про невиконання умов договору застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 189 353,24 грн. Даний лист-претензію 29.09.2015 було отримано особисто представником позивача Охріменко І.В.

Позивач не сплатив відповідачу вищезазначені штрафні санкції. В зв`язку з чим відповідач відповідно до п. 3.4, 3.6, 9.5. та 10.2 договору утримав їх з утриманих сум позивача, а саме у розмірі наявних у відповідача утриманих сум - 86 430,76 грн.

Листом від 24.12.2015 №2095 відповідач повідомляв позивача про необхідність сплатити штрафні санкції та попереджав про стягнення з позивача суми штрафних санкцій шляхом їх утримання з будь-якої суми, яка підлягала виплаті підряднику, у тому числі з утриманих сум.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 квітня 2017 року позивачем було підготовлено та передано відповідачу 2 екземпляри оригіналу Акту № 5 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року форма № КБ-2в від 20 квітня 2017 року на суму 184 932 грн. 16 коп., 2 екземпляри оригіналу Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2017 року форма КБ-3 від 20 квітня 2017 року та оригінал Рахунку-фактури № СФ-0000004 від 20 квітня 2017 року в 1 екзамплярі.

Разом з тим, як було зазначено відповідно до розділу 9.2 договору сторони передбачили порядок прийому виконаних етапів будівельних робіт.

Однак, передання відповідачу 20 квітня 2017 року актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 20 квітня 2017 року, рахунку №СФ-0000004 від 19 квітня 2017 року (надалі - розрахункові документи) жодним документом не підтверджено, не встановлено судом та не підтверджується фактичними обставинами справи.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд вірно вказав, що підрядником був порушений порядок прийому виконаних етапів будівельних робіт встановлених розділом 9.2 договору.

При цьому, відповідач у встановлений 10-ти денний термін розглянув розрахункові документи позивача та листом від 15.05.2017 № 251/17 повідомив про свою відмову від їх затвердження та надав мотивоване обґрунтування такої відмови (надалі - лист-відмова №251/17). 15 травня 2017 року даний лист-відмова №251/17 було особисто отримано уповноваженим представником позивача за довіреністю від 27.07.2015 - Бірюковим О.В.

Зазначена відмова була мотивована тим, що працівники позивача протягом березня - травня 2017 року на об`єкті будівництва не з`являлись і жодних робіт, зазначених у надісланому акті приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 20 квітня 2017 року, його працівниками не виконували.

Відповідно до журналу контролю входу-виходу працівників та відвідувачів ТОВ «СБ ЗЕВС» та загальним журналом робіт ТОВ «СТС-ГЕНПІДРЯД», працівники позивача на об`єкті не з`являлися, жодних будівельних робіт не виконували.

При цьому, договір не передбачає самостійного складання Актів приймання виконаних підрядних робіт (№КБ-2в) щодо невідомих відповідачу етапів робіт за відсутності працівників позивача на будівельному майданчику об`єкту відповідача, надсилання таких актів відповідачу поштою. Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язків відповідача приймати невідомі йому роботи по невідомому етапу, фізичні обсяги яких не затверджувалися, виконання яких не перевірялося та не затверджувалося, відповідність виконання яких проектній документації не встановлена, про які не проінформована служба замовника, у випадку самостійно складеного позивачем та направлення Акту приймання виконаних підрядних робіт (№КБ-2в) поштою, а також підписувати надісланий поштою Акти не виникає.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що на підставі надання у листі-відмови №251/17 мотивованої відмови в затверджені актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року (Форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 20 квітня 2017 року такі документи позивача не можуть вважатися затвердженими, а тому не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по договору.

В подальшому, як встановлено судом, позивачем були повторно направлені розрахункові документи 18.07.2017 відповідачу поштою.

Проте, відповідач у встановлений 10-ти денний термін також розглянув повторно надані розрахункові документи позивача та листом від 28.07.2017 № 840/15 повідомив про свою відмову від їх затвердження та надав мотивоване обґрунтування такої відмови (надалі - лист-відмова №840/15).

28 липня 2017 року даний лист-відмова №840/15 також було вручено уповноваженому представнику позивача за довіреністю від 27.07.2015 - Бірюкову О.В.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачу було відмовлено в підписанні розрахункових документів направлених відповідачу 18.07.2017 з ідентичним обґрунтуванням відмови наданих позивачу в листі-відмови №251/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підставі надання у листі-відмови №840/15 мотивованої відмови в затверджені актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 20 квітня 2017 року, зазначені документи позивача не можуть вважатися затвердженими, а тому не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по договору.

В подальшому, 17.08.2017 позивачем на адресу відповідача направлена претензія. Відповідач розглянув зазначену претензію позивача та листом від 30.08.2017 №1156/17 надав позивачу мотивовану відмову в задоволенні даної претензії б/н від 17.08.2017. Докази направлення відповідачем позивачу листа від 30.08.2017 №1156/17 цінним листом з описом наявні в справі.

Щодо підсумкового рахунку колегія суддів зазначає наступне.

Сторони в п. 10.1 договору встановили окремий порядок для затвердження відповідачем підсумкового рахунку.

Відповідно до умов договору, позивач повинен направити відповідачу підсумковий рахунок не пізніше 30-ти (тридцяти) днів з дати завершення робіт. Але позивач роботи не завершив, тобто у позивача відсутні підстави для направлення відповідачу підсумкового рахунку, а й відповідно у відповідача відсутні підстави для його затвердження.

Разом з тим, 03 жовтня 2017 року позивачем було направлено підсумковий рахунок на адресу відповідача.

Сторонами в п. 10.1 договору не передбачено визнання підсумкового рахунку таким, що є затвердженим відповідачем у випадку не надання ним вмотивованої відмови в його затвердженні.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підсумковий рахунок не затверджено відповідачем, а тому він не є та не може бути підставою для сплати позивачу суми підсумкового рахунку.

При цьому, у відповідності до п. 10.1 договору у відповідача виникає обов`язок по сплаті позивачу суми підсумкового рахунку тільки за умови письмового схвалення підсумкового рахунку відповідачем та при умові відсутності будь-яких зауважень.

Судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач неодноразово надавав позивачу мотивовану відмову в підписанні акту приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 20 квітня 2017 року, в тому числі шляхом надання листа від 30.08.2017 №1156/17 з відповіддю на претензію б/н від 17.08.2017.

Посилання скаржника на податкову накладну за квітень 2017 року, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, податкова накладна не є первинним доказом на підтвердження факту виконання робіт, а є податковим документом, на підставі якого формуються дані податкового обліку з ПДВ. Зазначена позивачем податкова накладна за квітень 2017 року не містить штампу «документ прийнято контрагентом» та ЕПЦ відповідача по даній податковій накладній. Отже податкова накладна не була прийнята та не була підтверджена, та не може бути доказом виконання робіт позивачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ІТА ТЄХ» до ТОВ «ЛЮДМИЛА-ФАРМ» про стягнення суми у розмірі 271 362,92 грн, які складаються з утриманих сум та сум основної заборгованості за невиконані будівельні роботи. На переконання колегії суддів позовні вимоги є безпідставними та не доведеними.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ТОВ «ІТА ТЄХ» не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі позивача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2020, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ІТА ТЄХ» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2020 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТА ТЄХ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/13630/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/13630/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТА ТЄХ».

4. Матеріали справи №910/13630/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 28.12.2020 після виходу судді з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська