ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. Справа№ 910/8199/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тищенко А.І.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 09.12.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2019 у справі №910/8199/20 (суддя Бондаренко-Легких Г.П., повний текст рішення складено 28.09.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єгаз"

про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄГАЗ" про визнання додаткової угоди укладеною.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначав, що між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 12А167-1129-19 від 01.10.2019. Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною відмовою відповідача підписати додаткову угоду до Договору щодо зміни ціни за природний газ.

Так, позивач вказав, що внесення змін до Договору обумовлено Постановою КМУ № 867 від 19.10.2018 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", якою визначено вартість природного газу за 1 куб. м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2019 у справі №910/8199/20 у задоволені позову відмовлено повністю.

За висновками суду, положення постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" щодо зменшення ціни на природний газ не вказують на наявність у сторін договору обов`язку внести до вказаного правочину зміни в частині визначення ціни, оскільки вказане Положення покладає спеціальні обов`язки саме на позивача, проте, ніяким чином не на відповідача.

Крім того, суд наголосив на приписах ч.3 ст.632 Цивільного кодексу України, згідно яких зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2019 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Скаржник переконаний, що укладення додаткової угоди до договору купівлі - продажу випливає зі змін в законодавстві, а внаслідок відмови відповідача від укладення додаткової угоди щодо зміни ціни позивач зазнав збитків.

27.10.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Тищенко А. І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 у справі №910/8199/20 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2019 у справі №910/8199/20 та відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.12.2020.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

16.11.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Єгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Зокрема, відповідач вважає безпідставними посилання позивача на завдані збитки через відмову укладення додаткової угоди з огляду на те, що такі збитки повинні бути відшкодовані не за рахунок відповідача, на якого даний нормативно - правовий акт не розповсюджується, а за рахунок органу державної влади, який прийняв такий акт.

Також відповідач наголошує, що зміна ціни на вже переданий відповідачу природній газ відповідно до умов договору з дотриманням вже закінчених процедур передачі природного газу є недопустимим та суперечить положенням статті 632 ЦК України.

Відтак, відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні 09.12.2020 представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (ухвалу про призначення справи до розгляду відповідач отримав 03.11.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "РГК ТРЕЙДІНГ", найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Єгаз" було укладено договір №12А167-1129-19 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2019 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору (а.с.11-15).

Відповідно до п.1.2 договору природний газ, який передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо - комерційної діяльності).

Згідно п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.10.2019 по 31.10.2019 включно природний газ обсягом до 10 766, 47 м3.

У пункті 3.1 договору встановлено, що продавець передає покупцеві природний газ у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі (п.3.2 договору).

У пункті 5.1 договору сторони погодили, що ціна за 1 м3 газу становить 4,2727604 грн, крім того, податок на додану вартість 20%. Всього до сплати за 1 м3 разом з податком на додану вартість - 5,1273125 грн.

Пунктом 5.2 договору сторони встановили, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

У розділі 6 договору сторонами було погоджено порядок оплати та умови розрахунків.

Відповідно до п.11.1 договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.10.2019, і діє в частині продажу природного газу до 31.10.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У подальшому до договору сторонами укладались додаткові угоди щодо зміни ціни на газ та строку дії правочину.

Зокрема, у додатковій угоді № 2 від 11.12.2019 (а.с.24) сторони погодили наступне:

«продавець передає покупцеві з 01.12.2019 по 31.12.2019 (включно) природний газ обсягом до 134005,08 куб. метрів;

5.1.2. Ціна за 1 м3 газу з 01.12.2019 по 31.12.2019 (включно) - 4,2766958 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %. Усього разом з додатком на додану вартість - 5, 13203496 грн;

5.1.3. Ціна на за 1 м3 газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 становить 5, 50 грн, крім того податок на додану вартість 20%. Усього до сплати за 1 м3 разом з податком на додану вартість 6, 60 грн;

11.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.10.2019, і діє в частині продажу природного газу до 31.01.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

Додатковою угодою № 3 від 17.01.2020 сторони досягли згоди, що продавець передає покупцеві з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) природний газ обсягом до 191 327, 00 куб. метрів (а.с 25).

Надалі, Постановою Кабінету Міністрів України № 17 від 24.01.2020 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" в частині визначення ціни продажу/постачання НАК "Нафтогаз України" природного газу з 01.01.2020 відповідно до пунктів 7, 8 і 11 Положення.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що в результаті прийняття цієї постанов ціна продажу Товариству з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" природного газу у січні 2020 року, відповідно до постанови КМУ від 19.10.2018 № 867, повинна становити разом з податком на додану вартість - 5,58 грн. за 1 куб м., тобто менше, ніж погоджено сторонами на січень 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "РГК ТРЕЙДІНГ", найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Єгаз" з листом №767-СЛ-513-0220 від 06.02.2020 (а.с.16-18), в якому запропонувало на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 24.01.2020, внести зміни, в тому числі, до договору в частині визначення з 01.01.2020 по 31.01.2020 ціни на газ в розмірі 5,58 грн за м3 з урахуванням податку на додану вартість. До вказаного листа додано відповідну додаткову угоду (№ 3).

Листом №167-сл-132-4-0220 від 07.02.2020 (а.с.19-20) відповідачем було висловлено заперечення щодо внесення запропонованих позивачем змін до договору з посиланням на те, що статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а також зауважено, що згідно приписів ч.3 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За твердженнями позивача, відмова відповідача у приведенні умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 є необґрунтованою, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, Постановою № 867 від 19.10.2018 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (надалі - Положення).

За змістом пункту 1 Положення воно визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації. Це положення не позбавляє постачальників природного газу, зокрема із спеціальними обов`язками, права вільно обирати оптового продавця природного газу для потреб їх господарської діяльності.

Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу застосовується у прозорий і недискримінаційний спосіб та не обмежує права суб`єктів господарювання, що створені відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, зокрема право на здійснення постачання природного газу споживачам за умови дотримання вимог законодавства; не позбавляє побутових споживачів, релігійні організації та виробників теплової енергії права обирати постачальника природного газу і права придбавати природний газ за цінами, що вільно встановлюються сторонами договору постачання природного газу згідно із Законом України "Про ринок природного газу"; не позбавляє постачальників природного газу, зокрема із спеціальними обов`язками, права вільно обирати оптового продавця природного газу для потреб їх господарської діяльності.

У додатку до вказаного Положення визначено перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу.

Судом перевірено, що до означеного переліку включено, в тому числі, і Товариство з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ".

Тобто, з наведеного вбачається, що вказане Положення покладає спеціальні обов`язки саме на позивача, однак не на відповідача.

28.01.2020 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу".

Згідно вказаної постанови, абзац п`ятий пункту 6 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, викладено в такій редакції: "З 1 січня 2020 року ціна придбання природного газу не може бути вищою за ціну продажу природного газу, визначену відповідно до пункту 13 цього Положення, за вирахуванням торговельної надбавки (націнки) НАК "Нафтогаз України" на рівні 1,917 відсотка зазначеної ціни".

Пункт 13 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу викладено в такій редакції: " 13. З 1 січня 2020 року НАК "Нафтогаз України" здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 7, 8 і 11 цього Положення за цінами, що встановлюються продавцем (постачальником) і покупцем (споживачем), але не вище рівня, який, зокрема, враховує середньоарифметичне значення фактичних цін (End of Day) природного газу на наступну добу поставки газу (Day-Ahead and Weekend) на нідерландському газовому хабі (ТТF) за період 1-22 числа місяця постачання газу відповідно до інформації біржі Powernext/EEX, різницю (спред) між ціною на хабі TTF та кордоні України і тариф на послуги транспортування природного газу для точки входу в Україну на міждержавному з`єднанні з Польщею/Словаччиною/Угорщиною.".

Отже, з системного аналізу вказаних вище приписів Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу вбачається, що ціна продажу природного газу була встановлена саме для НАК "Нафтогаз України", проте, не для Товариства з обмеженою відповідальністю "Єгаз".

Тому суд першої інстанції зробив висновок, що положення постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" щодо зменшення ціни на природний газ не вказують на наявність у сторін договору обов`язку внести до вказаного правочину зміни в частині визначення ціни.

У статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 3 ст.5 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного суду України від 05.04.2001 №3-рп/2001 зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Цим же рішенням Конституційного суду України встановлено, що закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто, надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Системно аналізуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що зі змісту Положення вбачається, що ТОВ «Єгаз» не є суб`єктом на якого покладені будь-які спеціальні обов`язки відповідно до Положення, відтак обов`язки, визначені даним Положенням, в тому числі в частині застосування ціни, не розповсюджуються на ТОВ «Єгаз», що спростовує правову позицію позивача відносно розповсюдження дій Постанови КМУ №867 від 19.10.2018, з урахуванням змін внесених Постановою КМУ №17 від 24.01.2020 на постачальника ТОВ «Єгаз».

Крім того, судова колегія звертає увагу апелянта на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

За приписами ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За приписами ч. 1-3 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судова колегія звертає увагу, що як було зазначено вище, між сторонами підписаний Договір, у якому ними досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема, щодо предмета, ціни та строку дії договору.

Також, у додатковій угоді № 2 від 11.12.2019 сторонами досягнуто згоди щодо ціни на газ.

Відповідно до п.3.2 договору приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2020 сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі природного газу за січень 2020 (а.с.79).У вказаному акті визначено ціну газу, яка погоджена у додатковій угоді №2 від 11.12.2019.

Тобто, з наведеного полягає, що фактично умови договору в частині поставки газу в січні 2020 року було виконано. Наявність в акті відмітки про заперечення покупця щодо ціни газу обставин його передання продавцем та прийняття покупцем не спростовує.

В контексті наведеного суд наголошує на приписах ч.3 ст.632 Цивільного кодексу України, згідно яких зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Таким чином, зміна ціни на вже переданий Відповідачу природний газ відповідно до умов Договору є недопустимою і суперечить вимогам статті 632 Цивільного кодексу України.

Отже, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необґрунтованості позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єгаз" про визнання додаткової угоди укладеною, та як наслідок, відсутності підстав для їх задоволення.

Разом з тим, твердження скаржника про завдання йому збитків у зв`язку з відмовою відповідача укладати спірну додаткову угоду судом не приймаються до уваги, оскільки позивач не позбавлений права звернутися до суду до особи, внаслідок якої і були завдані відповідні збитки в порядку окремого позовного провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що апелянтом в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналізуючи вищенаведене в сукупності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі №910/8199/20.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі №910/8199/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі №910/8199/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2019 у справі №910/8199/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/8199/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.01.2021 у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. у відпустці з 14.12.2020 по 18.12.2020 та судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному з 17.12.2020 по 31.12.2020 та відпусткою судді Шаптали Є.Ю. з 04.01.2021 по 06.01.2021

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

А.І. Тищенко