РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2020Справа № 917/1874/19
За позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 62; ідентифікаційний код 05808735)

про стягнення заборгованості

в межах справи №917/814/16

За заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз"

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Секретар судового засідання Смігунов В.В.

представники учасників провадження:

від позивача Бобровський С.С.

від відповідача не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №917/814/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАз" про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.09.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ). Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз" у розмірі 555 687 553,91 грн. Введено процедуру розпорядження майном "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ) за номером 54698 від 09.102018р. Призначено розпорядником майна "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ) арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича (свідоцтво № 408 від 27.02.2013 р., адреса для листування: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 11).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Автокраз" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі № 917/814/16 залишено без змін. Матеріали справи №917/814/16 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Автокраз" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі № 917/814/16 залишено без змін. Матеріали справи №917/814/16 повернуто до Господарського суду міста Києва.

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення 411 842,05 грн. за договором на постачання теплової енергії в гарячій воді №712 від 15.04.2013, у тому числі: 271 088,20 грн. - основного боргу, 117 569,87 грн. пені, 13 122,81 грн. інфляційних, 10 071,17 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.10.2019 у справі №917/1874/19 за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення 411 842,05 грн. матеріали вказаної справи направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.,

Відповідно до витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, справу №917/1874/19 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Розглянувши вказану справу, суд встановив наступне.

Як вбачається з відомостей з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" 09.09.2019 надійшла касаційна скарга від 06 вересня 2019 р. вих. № 23.1/2396 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 р. справа № 917/814/16.

Постановою касаційного господарського суду від 04.12.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 у справі №917/814/16 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 прийнято справу №917/1874/19 Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення 411 842,05 грн. до розгляду в межах справи №917/814/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз"; позовну заяву вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначити підготовче засідання на 27.01.2020.

13.01.2020 до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просив позовні вимоги задовольнити частково та клопотання, відповідно до якого просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

27.01.2020 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надійшла відповідь на відзив за змістом якої, позивач повідомляє про сплату суми основного боргу та просить розмір позовних вимог, у зв`язку із сплатою основного боргу відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 закрито підготовче провадження у справі №917/1874/19 за заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення заборгованості, що розглядається в межах справи №917/814/14 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз"; призначено справу №917/1874/19 за заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення заборгованості, що розглядається в межах справи №917/814/14 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" до розгляду по суті на 16.03.2020.

Судове засідання, призначене на 16.03.2020, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді А.В. Яковенко на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 призначено справу №917/1874/19 за заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення заборгованості, що розглядається в межах справи №917/814/14 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" до розгляду по суті на 01.07.2020.

В судове засідання 01.07.2020 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті спору та просив суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 01.07.2020 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №051.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням викладеного, неявка представника відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду даної справи по суті.

В судовому засіданні 01.07.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2013 між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (Теплопостачальною організацією) та Публічним акціонерним товариством «АвтоКраз» (Споживачем) було укладено договір № 712 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір).

У зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства найменування позивача та відповідача змінилося на Акціонерне товариства "Полтаваобленерго" та Приватне акціонерне товариство «АвтоКраз».

Відповідно до п. 1.1 Договору, Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору становлено обсяги теплового навантаження та теплоспоживання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією, (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007, п. 2.2.2 Договору та додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до Договору.

Згідно п. 1 Додатку № 4 до Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Пунктом 2 додатку № 4 до договору передбачено, що Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає показники станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку" та надає її теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та "Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії".

Згідно п. 4.2.2. Договору, за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

В період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 1 674 773,96 грн. відповідно до актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу теплової енергії, зокрема:

- за жовтень 2018 року від 31.10.2018 на суму 8 949,66 грн.;

- за листопад 2018 року від 30.11.2018 на суму 309 991,45

- за грудень 2018 року від 31.12.2018 на суму 3349 764,31 грн.;

- за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 499 521,87 грн.;

- за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 245 318,92 грн.;

- за березень 2019 року від 31.03.2019 на суму 239 326,77 грн.;

- за квітень 2019 року від 24.04.2019 на суму 21 900,98 грн.

Також на підтвердження обсягів споживання відповідачем теплової енергії позивачем надано копії відомостей про фактичні покази засобів теплової енергії за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року.

Оплату отриманої теплової енергії відповідач здійснив частково. Як зазначає позивач в заяві про зменшення позовних вимог від 27.01.2020, заборгованість відповідача за теплову енергію, отриману у спірному періоді, становить 1 528 685,76 грн.

Щодо заборгованості у розмірі 146 088,20 грн. позивач у своїй заяві про зменшення позовних вимог від 27.01.2020, яка прийнята судом, зазначає, що 01.11.2019 Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» прийняло право вимоги щодо сплати відповідачем заборгованості у сумі 146 088, 20 грн., таким чином заборгованість за спожиту теплову енергію, спожиту у спірний період - відсутня.

Крім того, із посиланням на п. 4.2.2 Договору, ст. 625 ЦК України позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 117 569,87 грн., 3% річних у розмірі 10 071,17 грн. та інфляційних втрат у розмірі 13 112,81 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язанням щодо вчасної оплати послуг за Договором.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати теплової енергії.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Суд встановив, що в період жовтня 2018 року квітня 2019 року позивач поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді за умовами Договору на загальну суму 1 674 773,96 грн. відповідно до актів про обсяги поставленої теплової енергії (а.с. 35-37).

Пунктом 5 Додатку № 4 до Договору встановлено, що обсяг фактично спожитої за розрахунковий період теплової енергії з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності тепломереж, підтверджується «Актом про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії» (Додаток № 4 -2), який оформлюється Теплопостачальною організацією на підставі «Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку» (Додаток № 4-1) та підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого «Акта про обсяги спожитої Споживачем теплоенергії» або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Теплопостачальної організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Наявність основного боргу за спірний період визнана відповідачем у відзиві на позов.

Умовами Договору встановлено, що Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання) (п. 1 Додатку № 4 до Договору).

Враховуючи наведену умову Договору та підтвердження надсилання позивачем рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року, строк оплати заборгованості є таким, що настав.

Оплату отриманої теплової енергії в спірному періоді відповідач здійснив частково в сумі 1 528 685,76 грн. та з порушенням строків, встановлених Договором.

Таким чином, матеріалами справи встановлено та представниками сторін підтверджено наявність заборгованості відповідача за поставлену позивачем теплову енергію в період з грудня 2018 року по квітень 2019 року проте відповідачем борг погашений, про що позивач зазначив в заяві про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Умовами договору (п. 4.2.2) передбачено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 117 569,87 грн. пені, нарахованої у загальний період з 13.12.2018 року по 11.09.2019 року. По кожному рахунку окремо з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд встановив, що її розмір та період її нарахування відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", умовам Договору та не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, тому вимоги в цій частині є обґрунтованими і правомірними.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 10 071,17 грн., нарахованих у загальний період з 13.12.2018 року по 11.09.2019 року по кожному рахунку окремо.

Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення 3% річних не виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 13 112,81 грн. у загальний період лютого 2019 року по вересень 2019 року по кожному рахунку окремо.

Судом враховується, що інфляційні втрати та річні є невід`ємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Здійснивши перерахунок втрат від інфляції суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними в розмірі 13 112,81 грн. та підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 117 569,87 грн., 3% річних у розмірі 10 071,17 грн. та інфляційних втрат у розмірі 13 112,81 грн.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, повністю та стягнення з відповідача пеню у розмірі 117 569,87 грн., 3% річних у розмірі 10 071,17 грн. та інфляційних втрат у розмірі 13 112,81 грн.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у розмірі відповідно до пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст. 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АвтоКраз» (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62; ідентифікаційний код 05808735) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; ідентифікаційний код 00131819) пеню у розмірі 117 569 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 87 коп., 3% річних у розмірі 10 071 (десять тисяч сімдесят одна) грн. 17 коп., інфляційних втрат у розмірі 13 112 (тринадцять тисяч сто дванадцять) грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.01.2021

Суддя А.В. Яковенко