ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"30" грудня 2020 р.Справа № 922/4226/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Шестаківське" (62562, Харківська обл., Вовчанський р-н, с. Шестакове, вул. Ковалівка, 30-А) , 2. Об`єднаної територіальної громади Вовчанського району (62560, Харківська обл., Вовчанський р-н, смт. Старий Салтів, вул. Перемоги, 1) , 3. Вовчанської районної державної адміністрації (62504, Харківська обл., Вовчанський р-н, м. Вовчанськ, вул. Соборна, 73) , 4. Головного управління Держгеокадастру у Харківської області (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, 8-9 поверх) , 5. Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області (61023, м. Харків, вул. Весніна, 14)
про скасування державної реєстрації, скасування договору оренди землі, скасування свідоцтва на право власності, повернення майна, стягнення упущеної вигоди, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ШЕСТАКІВСЬКЕ", Об`єднаної територіальної громади Вовчанського району, Вовчанської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Харківської області та Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Харківській області про скасування державної реєстрації, скасування договору оренди землі, скасування свідоцтва на право власності, повернення майна, стягнення упущеної вигоди, стягнення моральної шкоди. В якості правових підстав посилається на норми статей 3, 19, 55, 56 Конституції України, статті 23, 1174 ЦК України.

Дослідивши вищезазначені матеріали позовної заяви, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, - це стаття 19 КАС України, стаття 20 ГПК України, стаття 19 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

ГПК України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках (стаття 20).

Для віднесення справи до господарської юрисдикції суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою звернулась саме фізична особа - ОСОБА_1 , тобто позивач у справі не є суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем), а отже склад учасників спору не відповідає нормам ГПК України. Дана справа також не відноситься до категорій спорів, визначених пунктами 1-14 та 16 частини першої статті 20 ГПК України.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач у справі не є суб`єктом господарювання, а спір за своєю правовою природою є цивільно-правовим, з огляду на зміст статей 4, 20 ГПК України, подана позовна заява в зазначеному суб`єктному складі не підлягає розгляду у господарських судах України.

За змістом статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За таких обставин, з огляду на суб`єктний склад учасників справи, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що цей спір є таким, що підлягає вирішенню судом цивільної юрисдикції, а тому згідно з пунктом 1 частини першої статті 175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

На виконання вимог частини шостої статті 175 ГПК України суд роз`яснює заявнику, що такий спір за характером правовідносин та суб`єктним складом підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 20, 175, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №922/4226/20.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути заявникові.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір має розглядатися судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства за встановленою територіальною підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.В. Бринцев