РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.12.2020Справа № 910/7017/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О.,

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» (вул. Володимирська, буд. 61/11, кв. 43, м. Київ, 01033) до Київської міської ради (вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ, 01044), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Хрещатик, буд. 32А, м. Київ, 01601) про визнання права власності на земельну ділянку,

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

21.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла зазначена позовна заява та передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Як вбачається із заявлених позовних вимог позивач просить суд визнати право власності ТОВ «Компас» на земельну ділянку під нежилими приміщеннями з № 1 по № 7, з № 9 по № 13 (групи приміщень № 1) у будинку за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе (Бойчука Михайла), 15а (літера Б): площею 675,53 кв.м. з визначеними позивачем зовнішніми межами.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень №832 від 26.07.2005 Фонд приватизації комунального майна Печерського району м. Києва продав, а ТОВ «Компас» купив нежилі приміщення №1-7, №9-13 (групи приміщень №1) у будинку за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе (Бойчука Михайла), 15а (літера Б), загальною площею 354,20 кв.м. На підставі ст. 377 ЦК України (в редакції, чинній на 26.07.2005) після придбання вказаних нежилих приміщень до нього перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята цими приміщеннями, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Однак посадові особи КМДА протягом 15 років в порушення ч. 2 п.1.1 договору відмовляються вирішити питання оформлення права власності ТОВ «Компас» на вказану земельну ділянку, яка не перебуває у державній власності та не була передана у приватну власність. Посилаючись на те, що відповідно до ст. 377 ЦК України ТОВ «Компас» одночасно з набуттям права власності на нежилі приміщення набув право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, та яка є необхідною для їх обслуговування, просив позов задовольнити.

Також, позивач подав до суду заяву про проведення письмового опитування відповідача як свідка.

Ухвалою суду від 26.05.2020 позовну заяву ТОВ «Компас» залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали, з урахуванням положень п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

09.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача щодо розрахунку судового збору та неможливості виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 26.05.2020.

Підставами залишення позовної заяви без руху слугувало те, що позивачем не визначено вартості спірної частини земельної ділянки станом на день звернення до суду з позовом та відповідно не надано суду доказів сплати судового збору у відповідності до визначеної ціни позову. При цьому дії щодо видачі довідки № Ю-16192/2015 від 11.11.2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вулиці Кіквідзе 15А у м. Києві площею 675,53 грн, згідно якої нормативно грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 3808049,04 грн, визнано протиправними у судовому порядку.

Згідно заяви позивача від 09.06.2020 останній зазначає про те, що рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва», на підставі якого була видана довідка № Ю-16192/2015 від 11.11.2015 не скасоване та є дійсним станом на теперішній час у зв`язку з чим ціна позову у розмірі 761609,81 грн відповідає дійсній вартості спірної земельної ділянки на момент подання позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у вказаній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.07.2020. Запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; запропоновано позивачу у строк не пізніше п`ять днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі позивачем отримано 23.06.2020, відповідачем - 18.06.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

06.07.2020 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву та клопотання про залучення третьої особи. Відзив мотивований тим, що звернення позивача з цим позовом є передчасним, оскільки ним не дотримано процедуру, визначену законом, для отримання земельної ділянки у власність чи користування, а також Київською міською радою не порушено його права на спірну земельну ділянку, оскільки міська рада не розглядала відповідного звернення позивача в установленому порядку у зв`язку з відсутністю належного звернення позивача. Київська міська рада не передавала у власність чи користування спірну земельну ділянку будь-яким фізичним або юридичним особам, тому відсутні підстави для переходу відповідного права власності чи користування (оренди) такою земельною ділянкою до позивача як власника зазначеного нерухомого майна.

08.07.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання по справі, з метою недопущення розповсюдження короновірусу COVID-19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 залучено до участі у справі Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Відкладено підготовче засідання на 30.07.2020.

17.07.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначав, що ст. 377 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, була спеціальною нормою (по відношенню до ст. 116 ЗК України та ст. 120 ЗК України) і передбачала автоматичний перехід права власності на спірну земельну ділянку в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою. Спірна земельна ділянка є сформованою відповідно до п. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» та їй присвоєно кадастровий номер :82:138:0195. Також зазначав, що 28.11.2005 він звертався до Київської міської ради з заявою про такий «вид користування» як власність та оренда, яка була розглянута 28.11.2006 постійною комісією Київради з питань земельних відносин, яка прийняла висновок №К-5905 рекомендувати міському голові надати згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтовного розміру 0,067 га. 12.12.2006 за №Д-2182 Київський міський голова підписав згоду на розроблення документації із землеустрою ТОВ «Компас» щодо земельної ділянки по вул.. Кіквідзе, 15А. У зв`язку із неврегульованістю процедури, на підставі якої оформлюється право власності на земельну ділянку, що набуто на підставі ст. 377 ЦК України, - належним способом захисту невизнаного права власності є звернення до суду з вимогою про визнання права власності.

29.07.2020 позивач надав суду докази направлення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) позовної заяви з додатками.

29.07.2020 позивач подав до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження та відкладено судове засідання на 10.09.2020.

20.08.2020 третя особа надала до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначала, що позивач не звертався у визначеному порядку до відповідача з відповідним клопотанням та процедурою. Крім того, не можуть бути задоволені позовні вимоги в цій справі в тому вигляді, як вони сформульовані позивачем, без формування земельної ділянки відповідно до вимог земельного законодавства, зокрема без зазначення в прохальній частині позову кадастрового номера земельної ділянки, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру. Також зазначав про пропуск позивачем строку позовної давності.

09.09.2020 позивач подав до суду заяву про зміну підстав позову, в якій зазначав, що спірна земельна ділянка на момент укладення договору купівлі-продажу належала на праві власності територіальній громаді Печерського району та відповідно до п. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» була сформованою. При цьому, положення ст. 377 ЦК України в редакції станом на 27.07.2005 застосовуються незалежно від формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Також 09.09.2020 позивач подав до суду відповідь на письмові пояснення третьої особи, в якій виклав свої доводи, аналогічні доводам заяви про зміну підстав позову.

10.09.2020 позивач подав до суду клопотання про долучення судової практики до матеріалів справи.

10.09.2020 підготовче засідання відкладено на 24.09.2020.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О. розгляд справи з 24.09.2020 перенесено на 15.10.2020.

15.10.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебування судді Демидова В.О. у відпустці, справа призначена на 29.10.2020.

У судовому засіданні 29.10.2020 оголошено перерву до 30.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2020.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О. розгляд справи з 12.11.2020 перенесено на 26.11.2020.

25.11.2020 позивач подав клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання про перенесення судового засідання, відкладено судове засідання на 10.12.2020.

У судовому засіданні 10.12.2020 оголошено перерву до 24.12.2020.

23.12.2020 на електронну пошту суду, без використання електронного цифрового підпису, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату, оскільки він не може бути присутній в судовому засіданні 24.12.2020 за сімейними обставинами.

У судовому засіданні 24.12.2020 оголошено перерву до 29.12.2020.

28.12.2020 на електронну пошту суду, без використання електронного цифрового підпису, від представника позивача Панченко Т. А. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату, оскільки вона не можу бути присутня в судовому засіданні 29.12.2020, так як в неї присутні ознаки ГРВІ та вона перебуває на самоізоляції.

У судове засідання 29.12.2020 сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не може бути прийняте до розгляду, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до п.1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28, електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

В силу того, що клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, яке надійшло на електронну адресу суду 28.12.2020 не підписане електронним цифровим підписом уповноваженої особи, тому не може вважатися оригіналом електронного документа, у зв`язку із чим не приймається до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

26.07.2005 між Фондом приватизації комунального майна Печерського району м. Києва (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компас» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень №832, відповідно до п. 1.1 якого згідно з рішенням 6 сесії IV скликання Печерської районної у місті Києві ради від 07.10.2004 327 «Про приватизацію майна, що належить до комунальної власності територіальної громади Печерського району міста Києва» продавець продав, а покупець купив нежилі приміщення з №1 по №7, з №9 по №13 у будинку за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 15а (літера «Б»). відчужується група приміщень №1 в (літері «Б») приміщення №№1-7, 9-13), загальною площею 354,20 кв.м. Продавець зобов`язується передати у власність покупця вказані нежилі приміщення, а покупець зобов`язується прийняти їх та сплатити за них ціну відповідно до умов, що зазначені в цьому договорі.

Питання користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений будинок, в якому знаходиться об`єкт приватизації - нежилі приміщення, вирішується покупцем в установленому законодавством порядку.

Право власності ТОВ «Компас» на нежилі приміщення зареєстроване 15.09.2005 за реєстровим №7391-П, про що свідчить реєстраційне посвідчення Київського МБТІ №011092 від 15.09.2005.

Нежилі приміщення з №1 по №7, з №9 по №13 у будинку за адресою: м. Київ, вул.. Кіквідзе (Бойчука Михайла), 15а становлять окрему будівлю, визначену як літера Б, яка є окремою від будівлі гаража (приміщення №8), що розташований за адресою: м. Київ, вул.. Кіквідзе (Бойчука Михайла), 15а.

28.11.2005 ТОВ «Компас» звернулося до Київської міської ради із клопотання (заявою) про надання у користування земельної ділянки, вид користування - власність, оренда (1 рік з правом викупу).

Висновком №К-5905 від 28.11.2006 Постійна комісія Київради з питань земельних відносин вирішила рекомендувати міському голові надати згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки ТОВ «Компас» по вул. Кіквідзе, 15а в м. Києві. Вид землекористування - оренда на 1 рік (за умови подальшого викупу), цільове призначення земельної ділянки - для будівництва адміністративно-офісних будівель та споруд, орієнтовний розмір - 0,067 га.

12.12.2006 за №Д-2182 Київський міський голова підписав згоду на розроблення документації із землеустрою ТОВ «Компас» щодо земельної ділянки по вул. Кіквідзе, 15а в м. Києві. Вид землекористування - оренда на 1 рік (за умови подальшого викупу) Термін дії згоди 4 місяці.

У лютому 2020 року позивач звернувся до голови виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації з листом про укладення додаткової угоди до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 26.07.2005 №832 щодо права власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Кіквідзе, 15а у Печерському районі міста Києва.

За дорученням заступника голови Київської міської державної адміністрації від 05.03.2020 №8190 Департаментом розглянуто звернення позивача та надано відповідь від 03.04.2020 №0570202/1-6925, в якому, зокрема, зазначено, що згідно п. 2 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463, ТОВ «Компас» необхідно звернутись до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.. Кіквідзе, 15А у Печерському районі міста Києва.

Крім того, позивач листом від 13.03.2020 № 3/03-20 звернувся до Департаменту з проханням оформити документи на право приватної власності позивача на земельну ділянку площею 675,53 кв.м., яка знаходиться під нежилими приміщеннями з №1 по №7 та з №9 по №13 (групи приміщень №1) у будинку за адресою: Кіквідзе (Бойчука Михайла), 15А (літера Б) та необхідна для їх обслуговування.

Листом Департаменту від 13.04.2020 №0570202/1-7346 повідомлено позивача щодо необхідності здійснення державної реєстрації нерухомого майна за вищевказаною адресою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та у разі надходження клопотання від позивача, оформленого відповідно до норм законодавства, Департамент забезпечить його розгляд.

Звертаючись до суду з цим позовом та посилаючись на те, що відповідно до ст. 377 ЦК України ТОВ «Компас» одночасно з набуттям права власності на нежилі приміщення набув право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, та яка є необхідною для їх обслуговування, позивач просив позов задовольнити.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

Предметом позову у справі є вимога ТОВ «Компас» до Київської міської ради про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, на яких розташовані належні йому на праві власності будівлі, на підставі статті 120 Земельного кодексу України і статті 377 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 цього Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина 1 статті 79 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.

За змістом статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до вимог статті 120 Земельного Кодексу України (у відповідній редакції) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Отже зазначеними нормами передбачений перехід права на землю (права власності чи права користування) у разі набуття права власності на нерухоме майно за цивільно - правовою угодою саме за наявності відповідного права у відчужувача нерухомого майна, оформленого і зареєстрованого належним чином.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 у справі №911/3665/16.

Разом з цим, нерухоме майно було набуте позивачем у власність у зв`язку із укладенням договору купівлі-продажу нежилих приміщень №832 від 26.07.2005 з Фондом приватизації комунального майна Печерського району м. Києва. При цьому, станом на 26.07.2005 земельна ділянка під вказаними нежитловими приміщеннями належала на праві комунальної власності територіальній громаді Печерського району м. Києва.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору купівлі-продажу питання користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений будинок, в якому знаходиться об`єкт приватизації - нежилі приміщення, вирішується покупцем в установленому законодавством порядку.

Отже, відчуження об`єктів нерухомого майна в період з 01.01.2002 по 20.06.2007 (під час дії ст. 120 Земельного Кодексу України і редакції від 25.10.2001) не тягнуло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами.

Перехід права власності на земельну ділянку вимагає самостійної договірно-правової регламентації. Вказана правова позиція висловлена в постанові Вищого господарського суду України від 05.08.2013 у справі №5023/4025/12.

При цьому, цивільний кодекс України застосовується до земельних відносин лише тоді, якщо вони не врегульовані спеціальними актами законодавства. Таким спеціальним актом є Земельний кодекс України, ст. 120 якого у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачала автоматичного переходу прав на земельну ділянку.

Зазначені обставини унеможливлюють застосування положення ст. 120 Земельного Кодексу України, ст. 377 ЦК України, які визначено позивачем підставою його позовних вимог до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку у зв`язку із придбанням нерухомого майна.

Також, суд зазначає, що за змістом статті 144 Конституції України, статей 12, 122 Земельного кодексу України, статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції, зокрема, міських рад належить вирішення питань про надання у користування земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад. Також відповідно до пункту «в» статті 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відтак вирішення питання про надання у користування спірної земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 15а, належить до компетенції Київради.

Відповідно до абзацу першого частини першої та частини другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначено статтею 124 Земельного кодексу України, за змістом частини першої якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частини друга та третя статті 124 Земельного кодексу України).

Згідно з абзацами першим і другим частини другої статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Частиною першою статті 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (стаття 125 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на спірній земельній ділянці).

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2005 ТОВ «Компас» звернулося до Київської міської ради із клопотання (заявою) про надання у користування земельної ділянки, вид користування - власність, оренда (1 рік з правом викупу).

Висновком №К-5905 від 28.11.2006 Постійна комісія Київради з питань земельних відносин вирішила рекомендувати міському голові надати згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки ТОВ «Компас» по вул. Кіквідзе, 15а в м. Києві. Вид землекористування - оренда на 1 рік (за умови подальшого викупу), цільове призначення земельної ділянки - для будівництва адміністративно-офісних будівель та споруд, орієнтовний розмір - 0,067 га.

12.12.2006 за №Д-2182 Київський міський голова підписав згоду на розроблення документації із землеустрою ТОВ «Компас» щодо земельної ділянки по вул. Кіквідзе, 15а в м. Києві. Вид землекористування - оренда на 1 рік (за умови подальшого викупу) Термін дії згоди 4 місяці.

Надання Київрадою дозволу на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки не може свідчити про наявність волевиявлення органу місцевого самоврядування на передачу цієї земельної ділянки у користування (оренду), оскільки, надаючи дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування дозволяє особі здійснити певні дії на землі власника, щоб мати змогу в подальшому визначити предмет користування (оренди).

Надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом договору оренди за умови досягнення сторонами згоди щодо умов такого договору.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16 (провадження № 11-475апп18).

При цьому, суд зазначає, що ТОВ «Компас» не надано доказів звернення ним до Київради з відповідним клопотанням (заявою) про затвердження розробленого проекту землеустрою спірної земельної ділянки та надання її в користування (оренду).

Судом не встановлено передачі Київрадою спірної земельної ділянки, належної до земельних ділянок комунальної власності, у власність чи в користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам, тому відсутні й підстави для переходу відповідного права власності чи користування (оренди) такою земельною ділянкою до власника зазначеного нерухомого майна (ТОВ «Компас»).

Таким чином, спірна земельна ділянка може надаватися в користування (оренду) власнику розташованого на ній нерухомого майна (ТОВ «Компас») у порядку, визначеному, зокрема статтями 116, 124 Земельного кодексу України, - на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення відповідного договору оренди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 32/563.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на те, що цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 123 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, в разі відмови Київради у наданні спірної земельної ділянки у власність чи користування або ж залишення відповідного клопотання без розгляду позивач не позбавлений права оскаржити саме таку відмову або бездіяльність до суду.

Також суд зазначає, що на підставі наданих повноважень, з метою визначення особливостей землекористування у місті Києві як столиці України Київська міська рада вирішила затвердити Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, що затверджений рішенням Київсткої міської ради від 20.04.2017 №241/2463, відповідно до якого передбачено відповідний порядок дій для отримання у власність чи користування земельної ділянки комунальної власності м. Києва.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався у встановленому порядку до Київської міської ради з відповідним клопотанням і, відповідно Київська міська рада не приймала рішення стосовно надання чи відмови у наданні спірної земельної ділянки у власність чи користування позивачу.

Отже позивачем не дотримано процедури, визначеної законом, для отримання земельної ділянки у власність чи користування.

При цьому, не можуть бути прийняті до уваги як належні докази листи Департаменту земельних ресурсів від 03.04.2020 №0570202/1-6925 та від 13.04.2020 №0570202/1-7346, оскільки звернення позивача були адресовані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) та його голові, а не Київській міській раді, та звернення позивача не відповідало формі звернення, яке передбачено п. 2 вказаного вище Порядку.

До того ж, у вказаних листах Департамент земельних ресурсів роз`яснив позивачу, що у разі надходження клопотання від ТОВ «Компас», оформленого до норм законодавства, Департамент забезпечить його розгляд згідно із порядком.

Суд відхиляє доводи третьої особи щодо відмови у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, оскільки у даному випадку позов є необґрунтованим, а тому суд відмовляє у задоволенні позову саме з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини справи, зважаючи, що позивач належними доказами не довів наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ним права власності на земельну ділянку на підставі статті 120 Земельного кодексу України і статті 377 Цивільного кодексу України, суд, з мотивів, викладених у цьому рішенні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові у повному обсязі (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 04.01.2021.

Суддя В.О.Демидов