ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/3344/20

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ

до Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації, Київська обл., смт. Володарка

про стягнення 75 165 грн. 40 коп.

Без виклику представників сторін.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" з позовом до Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації про стягнення 75 165 грн. 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період 01.01.2020 року по 31.07.2020 року у відповідача виник обов`язок по оплаті витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

18.12.2020 року до загального відділу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позову посилаючись на те, що він не є розпорядником бюджетних коштів, а при формуванні розподілу видатків Володарського районного бюджету на 2020 рік видатки на фінансування даної програми не були затверджені, тому у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на 2020 рік відповідач не має можливості відшкодувати суму боргу та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

22.12.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ПАТ "Укртелеком" вказує, що відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з 01.01.2020 року по 31.07.2020 року в розмірі 75 165,40 грн., а відсутність бюджетних призначень (в державному та місцевому бюджетах) на відповідні видатки в 2020 році не є підставами для звільнення Відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Одночасно, разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3344/20 та задоволено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ Укртелеком (надалі - Позивач), як оператор телекомунікацій, у своїй діяльності керується нормами чинного законодавства, зокрема Цивільним кодексом України. Господарським кодексом України, Законом України «Про телекомунікації» від 18.11.2003, Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус» від 24.03.2008, № 203/98-ВР передбачено надання пільг категоріям громадян, визначених цими законами, при оплаті послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг).

За приписами п. 19 ч.І статті 12, п. 10 ч.І статті 13, п. 18 ч. 1 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій та учасникам війни надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 % від тарифів вартості основних та 50% - додаткових робіт). Абонплата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 % від затверджених тарифів.

Особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам абонплата за користування квартирним телефоном встановлюється в розмірі 50 % від затверджених тарифів, а осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни зі 100 % знижкою від затверджених тарифів.

Відповідно до п. 11 ч. 1 статті 20, п. 1 ч. 1, ч.2 статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесених до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: 50 % знижка плати за користування телефоном. Зазначені пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Особам, віднесеним до категорії 2 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема пільги передбачені п. 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31 статті 20 даного закону. Пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 статті 20 надаються дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, або опікуну дітей померлого.

Пунктом 6 ч. 1, ч. 3 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус» встановлено пільги у розмірі 50 % знижки з оплати за користування квартирним телефоном і членам їх сімей, які проживають разом з ними.

З системного аналізу вказаних вище положень законодавства, яким закріплено державні соціальні гарантії певним категоріям громадян та їх реалізація, слідує, що імперативно визначеному законодавчо обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Позивачем належним чином виконуються обов`язки щодо надання послуг пільговим категоріям громадян, на яких поширюється дія вище перелічених законів. Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах надаються не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. І тому Позивач не може відмовити особі, яка має право на пільгу, у реалізації такої пільги.

Закон України «Про телекомунікації» та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Пунктами 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та Законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з ч. 6 статті 48, пункту «б» п.4 ч. 1 статті 89, п.204 ч. І статті 90, ч. 1 статті 102 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплат субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, послуг зв`язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, облікуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

До видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського АРК Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом , належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення - державні програми соціального захисту, а саме: пільги окремим категоріям громадян, що надаються, зокрема ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів органів внутрішніх справ; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам(чоловікам) та опікунам дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє і більше дітей.

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам(чоловікам) та опікунам дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє і більше дітей.

Згідно з п. 1 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України, отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.

Пунктом 3 Положення передбачено, що управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації про осіб, які мають право на пільги, та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга», у якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; уносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Відповідно до п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Відповідно до пункту 11 Положення уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації, 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою « 7-пільга»; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга»; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга»; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами « 4-пільга» та « 6- пільга».

Отже, зазначене Положення встановлює взаємні права і обов`язки ПАТ «Укртелеком» та Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації щодо проведення звірки кількості пільговиків та проведення розрахунків за надані пільгові послуги.

З огляду на вищезазначене, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в Володарському районі Київської області, покладено на Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації (надалі - Відповідач).

Позивачем в період з 01.01.2020 року по 31.07.2020 року надавались телекомунікаційні послуги на пільгових умовах особам, які підпадають під дію вищезазначених законів.

Позивач згідно з п.10 Положення щомісяця до 25 числа за період з 01.01.2020 по 31.07.2020 надсилав Відповідачу на його електронну пошту файл у форматі DBF та у письмовому(паперовому) вигляді розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга», акт звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги форми « 3-пільга» за відповідний період, розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за відповідний період та пропонував Відповідачу виконувати покладені на нього законодавством України обов`язки щодо проведення звірки кількості пільговиків, (підтвердження надсилання зазначених документів додаються до позовної заяви).

Відповідач отримував дані листи і документи, проте належним чином оформлені та підписані акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги форми « 3-пільга» за відповідний період Позивачу не повертав.

При цьому, акт звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги форми « 3-пільга» зобов`язаний складати Відповідач.

Позивач згідно з законодавства України у встановлені строки щомісячно за період з 01.01.2020 по 31.07.2020 заповнював та надсилав Відповідачу форму "2-пільга" для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам.

Проте відповідні акти звіряння розрахунків за такі послуги Відповідач зі свого боку не оформив.

З огляду на викладене, між сторонами виникли правовідносини з відшкодування витрат за надані послуги зв`язку окремим категоріям населення на пільгових умовах, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян. При цьому, такі зобов`язання виникають безпосередньо із вище вищевказаних законів України, проте чинне законодавство не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги.

Відповідач протягом 2020 року не відшкодовував витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, обгрунтовуючи це відсутністю на вказаний період кошторисних призначень.

Частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №001-06/374/2013 від 18.02.2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7- рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007). Зокрема, у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підп 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Тобто, боржник, як юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою та другою статті 509, частинами третьою та четвертою статті 11 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, який діє від імені держави у цивільних відносинах - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Аналогічні правові висновки наведені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.04.2018 у справі № 906/621/17.

Отже, відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з 01.01.2020 по 31.07.2020, але не оплатив посилаючись на відсутність бюджетних призначень (в місцевому бюджетах) на відповідні видатки в 2020 році, що не є підставою звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем вживалися заходи досудового вирішення спору, зокрема останній звертався до Управління соціального захисту Володарської районної державної адміністрації з претензією № 14-07/243 від 30.09.2020 року про наявність заборгованості за період 01.01.2020 по 31.07.2020 рік. Відповідачем було отримано претензію та надано відповідь Вих. № 1322 від 09.10.2020 (копія претензії та відповіді додаються до позовної заяви), однак врегулювання даного спору в досудовому порядку не вдалось за можливе.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановленому законодавством порядку і станом на час подачі позовної заяви відповідач обов`язок щодо відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2020 по 31.07.2020, в тому числі на виконання відповідної вимоги позивача, не виконав, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем складає 75 165, 40 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви актами звірки розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення та розрахунком заборгованості, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги як безпідставні та необгрунтовані.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації (09300, Київська обл., Володарський р-н, смт. Володарка, вул. Коцюбинського, 13, код 03193821) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» (01601, м. Київ, б-р. Т. Шевченка, 18, код 21560766) 75 165 (сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 40 коп. боргу, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 30.12.2020 року.

Суддя Л.Я. Мальована